ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа № 280/3520/22
адміністративне провадження № К/990/12281/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року, прийняте у складі судді Чернової Ж.М., та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2023 року, ухвалену у складі колегії суддів: Олефіренко Н.А. (головуючий), Білак С.В., Шальєвої В.А., 
І. Суть спору:
1. Фізична особа  підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308482 від 25.01.2022. 
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №326108 від 14.12.2021, працівниками Укртрансбезпеки здійснено перевірку транспортного засобу DAF XF 460 FAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ). Разом з тим, ідентифікаційний номер, зазначений працівником Укртрансбезпеки належить іншій особі, а не власнику транспортного засобу  ОСОБА_1 . Позивач вказує, що відповідно до договору оренди транспортних засобів від 01.06.2020 та додаткової угоди №2 від 31.12.2020, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Транс Експедишн» транспортний засіб DAF XF 460 FAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 передано в оренду ТОВ «Транс Експедишн» строком до 31.12.2021. Також зазначає, що відповідно до ТТН №002902 від 14.12.2021, яка надавалась уповноваженій особі в ході перевірки транспортного засобу, в якості автомобільного перевізника зазначено  ТОВ «Транс Експедишн», проте вказана обставина залишена відповідачем поза увагою. Зазначає, що на момент здійснення перевірки позивач не був перевізником в розумінні  статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки вищезазначений транспортний засіб не перебував у його користуванні. 
3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 14.12.2021 співробітниками Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт №326108.
5. Відповідно до висновків Акту перевірки транспортний засіб марки DAF XF 460 FAR, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), під час перевірки виявлено порушення  ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевізник не забезпечив водія оформленою особистою карткою водія до цифрового тахографа, наказ МТУ №385 від 24.06.2010, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена  статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»  абзац 3, перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених  ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутня особиста картка водія до цифрового тахографа.
6. 25.01.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308482, якою за порушення  ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1  ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.
7. Не погодившись з постановою про стягнення адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду  від 06 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2023 року позов задоволено.  
9. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач у спірних правовідносинах не відноситься до категорії автомобільних перевізників в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" з огляду на договір оренди транспортного засобу, укладеного 01 червня 2020 року між позивачем та  ТОВ «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  . Відтак, на момент перевірки, транспортний засіб перебував у користуванні ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  на умовах оренди, який використовував його у своїй господарській діяльності для здійснення перевезень. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за ненадання відповідних документів є необґрунтованим та безпідставним.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
10.   У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
11. Нормативними підставами для касаційного оскарження судових рішень в цій справі відповідач зазначив пункт 3  частини четвертої  статті 328 КАС України.
12. Аргументуючи свою позицію, скаржник зазначив, що  наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо процедури реалізації Уктрансбезпекою своїх повноважень щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі ненадання всіх документів, які можуть підтвердити статус такого суб`єкта, визначені статтею 48 вказаного закону (зокрема договору оренди). 
12.1. Відповідач звертає увагу, що власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).
12.2. Скаржник зазначає, що  надаючи документи, які не було надано під час здійснення перевірки (договір оренди транспортного засобу) вже безпосередньо до суду під час оскарження постанови про стягнення адміністративно-господарського штрафу автомобільні перевізники намагаються уникнути відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
13. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
14. Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
15.  Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає  Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2344-III).
16.  Відповідно до частини дванадцятої  статті 6 Закону № 2344-III  державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
17. В силу частини сьомої  статті 6 Закону № 2344-III  центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті;  контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
18.  Приписами частини чотирнадцятої  статті 6 Закону № 2344-III  визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
19. Згідно з частинами першою - другою  статті 48 Закону № 2344-III  автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
20. Статтею 49 Закону № 2344-III  передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених    перевезень.
21. Згідно з пунктом 2.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої  наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385  (далі -  Інструкція № 385), транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
22.  Відповідно до пункту 3.3  Інструкції № 385  водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
23. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567  в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1567).
24. В силу пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
25. Приписами пункту 25 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
26.  В силу частини першої  статті 60 Закону № 2344-ІІІ  за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями  39  і  48  цього  Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
28. З аналізу наведених норм слідує, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених  статтею 48 Закону № 2344-III  зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
29.  При цьому, до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, в даному випадку, картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (п. 3.3  Інструкції № 385).
30.  Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у  статті 48 Закону № 2344-III  документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених  статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
31.  При цьому  Законом № 2344-ІІІ  передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.
32. У рамках касаційного перегляду спірні правовідносини обмежені питаннями правильності визначення саме власника транспортного засобу автомобільним перевізником у розумінні положень    Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладення на нього адміністративно-господарських санкцій.
33. Так, абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону N 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.
34.    В розумінні вимог статті 1 Закону N 2344-III - автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
34.1.    Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
34.2.    Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
35.   У справі, що розглядається, позивач є власником транспортного засобу, який перевірявся Відділом Укртрансбезпеки.
36. Разом з тим, як встановлено судами,  01.06.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 -  Орендодавець та ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  - Орендар укладено Договір оренди транспортного засобу №1, відповідно до пункту 1.1. якого, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в строкове платне користування транспортні засоби, зокрема, транспортний засіб марки DAF XF 460 FAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а Орендар зобов`язується прийняти названі транспортні засоби та використовувати їх виключно з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати Орендодавцю орендну плату.
36.1. Відповідно до акту про передачу транспортних засобів від 01.06.2020, який є додатком №1 до договору №1 від 01.06.2020, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 -  Орендодавець передає, а ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  - Орендар бере в тимчасове володіння транспортні засоби, які належать Орендодавцю, зокрема, транспортний засіб марки DAF XF 460 FAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
36.2. В подальшому, 31.12.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 -Орендодавець та ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  - Орендар укладено додаткову угоду №2 до договору оренди транспортного засобу №1 від 01.06.2020, відповідно до якої, сторони дійшли взаємної згоди внести до вказаного договору такі зміни: пункт 6.1. викласти в наступній редакції  Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2021 року.
37.  Як зазначалось вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна.
38.  Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня1997 року, визначено:
Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
39. Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил,     основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.
40.  Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
41.  Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
42.  Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
43.  Матеріалами справи підтверджується, що Відповідно до ТТН № 002902 від 14.12.2021, яка міститься в матеріалах справи, автомобіль DAF НОМЕР_1 , причіп/ напівпричіп НОМЕР_4 , автомобільний перевізник ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  , водій - ОСОБА_2 .
44. Тобто, Суд звертає увагу, що інформація про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 як автомобільного перевізника не була зазначена у товарно-транспортній накладній ТТН № 002902 від 14.12.2021, якою оформлено перевезення вантажу.     Натомість, у вказаній товарно-транспортній накладній саме ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  визначено автомобільним перевізником.
45. Крім того, інформації про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 виступав автомобільним перевізником акт №326108 від 14.12.2021також не містить.
46.  Варто зауважити, що в силу статті 48 Закону № 2344-III водій був зобов`язаний    пред`явити уповноваженим особам Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну, адже такий документ прямо передбачений у вказаній правовій нормі.
47.  Відповідно до статті 800 Цивільного кодексу України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.
48.  Отже, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, транспортний засіб передано позивачем в оренду ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  , договір оренди є чинним, недійсним не визнавався, тому саме наймач ТОВ  «ТРАНС ЕКСПИДИШН»  , є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ в межах спірних правовідносин, а не позивач.
49.  Таким чином, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи колегія суддів виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.
50.    Автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.
51. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі №240/22448/20 та від 22 грудня 2021 року у справі №420/3371/21.
52.  За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.
53.  Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 600/1407/22-а, від 06 липня 2023 року у справі № 560/514/22, від 01 червня 2023 року у справі № 640/39442/21.
54. Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
55.  З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
56.  Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII СУДОВІ ВИТРАТИ
57. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
2. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі №280/3520/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          В.Е. Мацедонська