ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" жовтня 2023 р.           Справа№ 911/2212/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Тищенко А.І. 
 
секретар судового засідання: Бондар Л.В.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 26.10.2023,

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області
на ухвалу           Господарського суду Київської області від 14.08.2023
у справі           №911/2212/23 (суддя О.В. Щоткін)
за позовом   заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області
до         Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:         1)       ОСОБА_1 ;
2) ОСОБА_2 
про  витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог і підстави заяви про забезпечення позову

Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (далі,  прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 17.07.2023 №55-5049вих-23 в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (далі,  відповідач або ТОВ «Злата Прайм»), в якій просить суд витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «Злата Прайм» на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельні ділянки: площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5363.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.07.2023 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  ОСОБА_1 (далі, третя особа-1) та   ОСОБА_2 (далі, третя особа-2).

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що в порушення вимог земельного законодавства у приватній власності відповідача перебувають земельні ділянки, рішення про відведення яких не приймалося, а право приватної власності у законний спосіб не встановлювалося.
11.08.2023 заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області подав до суду заяву від 31.07.2023 № 55-5303вих-23 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5363, 3222486200:04:001:5364, 3222486200:04:001:5362, 3222486200:04:001:5365, а також здійснювати їх поділ чи об`єднання, заборонити проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт.
Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що наявні підстави, передбачені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована тим, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5363, 3222486200:04:001:5364, 3222486200:04:001:5362, 3222486200:04:001:5365 були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5600. Отже, оскільки земельна ділянка, за рахунок якої утворені спірні земельні ділянки, з часу її первинної державної реєстрації вже зазнала поділу та відчуження на користь відповідача, її можливий подальший поділ чи об`єднання такої земельної ділянки з іншими земельними ділянками під час розгляду даної справи за доводами прокурора унеможливить в подальшому виконання рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння та нівелює захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 відмовлено заступнику керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області у задоволенні заяви від 31.07.2023 №55-5303вих-23 про забезпечення позову.
Приймаючи вказану ухвалу, суд дійшов висновку, що прокурор не навів фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту інтересів держави, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, а також обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, які є предметом цього спору. Зокрема, прокурор не зазначив у заяві та не надав до неї жодних доказів, які б свідчили, що відповідач вчиняє або має намір вчинити певні дії, спрямовані на поділ чи об`єднання спірних земельних ділянок, підготовку їх до реалізації, реєстрації чи перереєстрації, а також проведення на спірних земельних ділянках будь-яких робіт. Саме лише посилання прокурора у поданій ним заяві про забезпечення позову на потенційну неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову без надання відповідних доказів та обґрунтувань за висновками суду не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 22.08.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23; ухвалити нове рішення, яким заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у справі №911/2212/23 задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5363, 3222486200:04:001:5364, 3222486200:04:001:5362, 3222486200:04:001:5365, а також здійснювати їх поділ чи об`єднання, заборонити проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що місцевим господарським судом у порушення статті 73 Господарського процесуального кодексу України не враховано обставини, доводи та обґрунтування прокурора стосовно того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, а також викликати подальше утруднення виконання рішення суду. Невжиття заходів забезпечення позову у даній справі матиме негативні наслідки для дійсного власника спірних земельних ділянок у вигляді неможливості або значного утруднення їх використання для позивача. Відповідним та співмірним обмеженням у даному випадку має виступати утримання від подальшої зміни якісних характеристик земельних ділянок та їх власника.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу 

Позивач, відповідач та треті особи письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до частини 1  статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 1  статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2023 апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2212/23 (матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23), відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 до надходження матеріалів оскарження з Господарського суду Київської області.
31.08.2023 матеріали оскарженні у справі №911/2212/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 залишено без руху, роз`яснено прокуратурі, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
05.09.2023 від заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про долучення до апеляційної скарги платіжної інструкції №2469 від 29.08.2023 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в даній справі у розмірі 2  684,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 10.10.2023.
У судове засідання, призначене на 10.10.2023, з`явився представник прокуратури.
Представники позивача, відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися. 
У судовому засіданні під час заслуховування пояснень представника прокуратури колегією суддів встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження повідомлення третьої особи-2 про дату та час розгляду справи судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 розгляд справи №911/2212/23 відкладено на 26.10.2023.
У судовому засіданні 26.10.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 26.10.2023, з`явився представник прокуратури.
Представники позивача, відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача 10.10.2023 подав електронною поштою до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі та за наявними матеріалами, відповідно до вимог чинного законодавства. У поданому клопотанні позивач зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги прокурора та просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції й ухвалити нове рішення, яким заяву прокурора про забезпечення позову задовольнити.
Представники відповідача та третіх осіб про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується витягами із сайту Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень на їх адреси, зазначені у матеріалах справи, та повідомленнями про вручення поштових відправлень. 
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даній справі за відсутності представників позивача, відповідача та третіх осіб.
Прокурор у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у даній справі та задоволення заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на наступне.
Згідно зі  статтею 136 Господарського процесуального кодексу України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. 
За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Приписами частин 5 та 6  статті 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної  особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
Разом із тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. 
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.
Предметом позову в даній справі є вимога про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Злата Прайм» на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельних ділянок: площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером 3222486200:04:001:5363.
Підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою і статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і    ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача,    за захистом яких він звернувся.
Отже, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.12.2022 у справі №914/2350/18(914/608/20) зауважила, що з метою унеможливлення неодноразового відчуження спірного майна існує інститут забезпечення позову (глава 10 розділу І Господарського процесуального кодексу України). У подібних спорах вжиття відповідних заходів забезпечення позову може не допустити подальше відчуження нерухомого майна, тим самим забезпечивши позивачу ефективну можливість захистити свої права без необхідності повторного звернення до суду.
Як вбачається із матеріалів справи, зверненню прокурора до суду із позовом у даній справі передувало те, що з часу первинного внесення відомостей про право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5600 площею 1,4034 га відносно останньої вже були здійснені заходи щодо поділу та відчуження права приватної власності.
Так, прокурор наголошує, що підставою для здійснення реєстрації приватної власності на вказану земельну ділянку стала Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 і така Технічна документація була розроблена на підставі державного акту на право власності на землю серії ЧР 048122, виданого 06.06.2002 ОСОБА_2 , який, у свою чергу, був виданий ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341.
Як вказує прокурор, 02.07.2021 ОСОБА_2 зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5600 площею 1,4034 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у подальшому відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2021 №436.
ОСОБА_1 , у свою чергу, здійснив поділ земельної ділянки 3222486200:04:001:5600 на дві: з кадастровим номером 3222486200:04:001:5360 площею 0,7017 га та з кадастровим номером 3222486200:04:001:5361 площею 0,7017 га.
Надалі, ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5360 на 5 земельних ділянок у тому числі: на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5365 площею 0,15 га, яку надалі передав на користь ТОВ «Злата Прайм» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №№441, 442 від 01.11.2021 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61424105 від 08.11.2021).
Також, ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5361 на 3 земельні ділянки:
3222486200:04:001:5362 площею 0,15 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61422938 від 08.11.2021, власник: ТОВ «Злата Прайм» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №441, 442 від 01.11.2021);
3222486200:04:001:5364 площею 0,15 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61423836 від 08.11.2021, власник: ТОВ «Злата Прайм» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №441, 442 від 01.11.2021).
3222486200:04:001:5363 площею 0,4017 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61423209 від 08.11.2021, власник: ТОВ «Злата Прайм» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №441, 442 від 01.11.2021).
Прокурор вказує, що під час досудового розслідування кримінального провадження №42022112200000455 від 07.10.2022 встановлені обставини відсутності доказів відведення спірної земельної ділянки у приватну власність та наявності обґрунтованої підстави володіння земельною ділянкою відповідачем.
Виходячи із зазначеного прокурором, предметом позовної заяви у даній справі є витребування із чужого незаконного володіння відповідача на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельних ділянок, що з часу первинної державної реєстрації вже зазнали поділу, відчуження на користь відповідача.
Згідно статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка, як об?єкт цивільних прав вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Вищевказана обставина свідчить, що здійснення поділу чи об?єднання земельної ділянки з іншими земельними ділянками під час розгляду господарської справи може унеможливити у подальшому виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача у межах одного судового провадження.
Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.
Наразі право власності на земельні ділянки зареєстроване за ТОВ «Злата Прайм» й останнє не обмежене у можливості подальшої реалізації    прав власності на спірні об`єкти нерухомого майна та може  здійснити відчуження об`єктів, передачу об`єктів в оренду, здійснити поділ, об`єднання таких земельних ділянок. При цьому суд враховує повідомлені прокурором суду обставини, що передували набуттю відповідачем прав на спірні земельні ділянки.
Таким чином колегія суддів погоджується із доводами прокурора про наявність у заявника достатньо обґрунтованих підстав вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться відновлення порушеного права позивача у разі задоволення позову в даній справі та його ефективний захист в межах одного та саме цього судового провадження, виникне необхідність у разі об`єднання/поділу земельних ділянок, їх подальшого відчуження власником, яким наразі у державному реєстрі значиться відповідач, використовувати інші способи захисту порушених прав шляхом подання нових позовів. 
При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій відповідача, які могли би підтвердити наміри щодо вчинення дій щодо відчуження, поділу чи об?єднання земельних ділянок, не спростовують наявність у відповідача, як в одноособового власника, можливості вільно розпорядитися вказаними земельними ділянками.
Таким чином, обґрунтованим є припущення про високу ймовірність відчуження, реєстрації, поділу чи об?єднання земельних ділянок із кадастровими номерами 3222486200:04:001:5363, 3222486200:04:001:5364, 3222486200:04:001:5362, 3222486200:04:001:5365, що в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.
Вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельні ділянки не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТОВ «Злата Прайм», оскільки вони залишаються у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.
Згідно правового висновку Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №640/7285/19 забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався у змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини», заява №32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.
Отже, заборона вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки є одним із визначених законом способів забезпечення позову. 
Заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки, про які просить заявник, стосуються предмета спору й також не суперечать приписам статті 137 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи доводи прокурора, пов`язаність заходів забезпечення з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову та наявність підстав для її задоволення.
При цьому судом враховано, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин, спроможні забезпечити виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. У даному випадку вжиті заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.
Висновки суду першої інстанції  про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на дослідженні усіх обставин та доводів заявника у справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області обґрунтованою та такою, що спростовує висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженій ухвалі суду. Ухвала Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у даній справі підлягає скасуванню, а заява прокурора про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню.
Керуючись статтями 129, 136, 137, 144, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 скасувати.
Заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у справі №911/2212/23 задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову, а саме: 
Накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5363, 3222486200:04:001:5364, 3222486200:04:001:5362, 3222486200:04:001:5365, а також здійснювати їх поділ чи об`єднання, заборонити проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт.

Стягувачем за цією постановою є Прокуратура Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996).
Боржником за цією постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (03067,  м. Київ,  вул. Гарматна,  будинок 33, офіс 1, ідентифікаційний код 44487926).
Постанова є виконавчим документом, набирає законної сили з 26.10.2023 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 26.10.2026.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (03067,  м. Київ,  вул. Гарматна,  будинок 33, офіс 1, ідентифікаційний код 44487926) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996) 2  684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.
Видачу наказу доручити місцевому господарському суду відповідно до вимог процесуального законодавства.
Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 повернути до місцевого господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 22.11.2023 (у період з 06.11.2023 по 10.11.2023 суддя Тищенко А.І. перебувала на лікарняному; у період з 13.11.2023 по 17.11.2023 члени колегії суддів Михальська Ю.Б., Скрипка І.М. та Тищенко А.І. перебували на підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України).

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                А.І. Тищенко