Справа № 145/731/22
Провадження № 22-ц/801/2130/2023
Категорія: 71
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року	Справа № 145/731/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Медвецького С.К., 
за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи Тиврівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Тиврівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на даний час позивач та ОСОБА_3 проживають однією сім`єю та мають намір укласти шлюб. До цього часу, раніше, вони зустрічалися та припиняли свої відносини. В цей час ОСОБА_3 завагітніла та 11.02.2021 року народила хлопчика. Помітивши свою схожість з дитиною, він для остаточної впевненості що є батьком дитини провів лабораторне дослідження генетичної ідентифікації на предмет свого батьківства щодо дитини ОСОБА_4 , батьком якого значиться відповідач. Відповідно до висновку лабораторного дослідження про встановлення батьківства від 14.06.2022 року вірогідність біологічного батьківства позивача ОСОБА_1 відносно дитини - ОСОБА_4 складає не менше 99,996 %. Після остаточного визначення батьківства, ОСОБА_3 повідомила відповідача ОСОБА_2 про наявність вказаного висновку та запропонувала добровільно відмовитися від батьківства відносно дитини, однак відповідач відмовився. 
З урахуванням цього, просить визнати ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області та зобов`язати виконавчий комітет Сутисківської селищної ради внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис № 5 від 02.04.2021 року про народження дитини ОСОБА_4 , зазначивши в графі батько " ОСОБА_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити прізвище дитині з « ОСОБА_6 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та видати нове свідоцтво про народження дитини із змінами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2022 року позов задоволено повністю.
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Гнівань Вінницької області, батьком відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано в актовий запис про народження № 5 зроблений в Книзі реєстрації народжень 02 квітня 2021 року виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради в графі "батько", вказати прізвище, ім`я по-батькові " ОСОБА_1 ", прізвище дитини з вказати " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", по батькові вказати " ІНФОРМАЦІЯ_6 ".
Зобов`язано видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням наведених змін.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги Відділ зазначив, що не був учасником справи в суді першої інстанції, однак отримавши заяву про виконання рішення суду у цій справі, переконаний, що відсутні законні та технічні можливості для виконання вказаного судового рішення, оскільки зміни щодо виключення відомостей про  ОСОБА_2 як батька дитини не вносилися.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Щодо порушення прав та обов`язків Тиврівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Конституційний Суд України у рішенні від 11.12.2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).
Згідно із ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що ухвалене про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 року у справі № 206/3087/18 (провадження № 61-19028св20).
Тобто, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.
Подаючи апеляційну скаргу, Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) посилався на відсутність можливості для виконання вказаного судового рішення.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення безумовно стосувалося прав, інтересів та обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки оскаржуваним рішенням суду покладено обов`язок виконання цього рішення саме на Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Щодо суті позовних вимог про встановлення батьківства.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 
Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. 
Як визначено ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Згідно з абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків.
Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 року).
 Відповідно до висновку лабораторного дослідження про встановлення батьківства від 14.06.2022 року вірогідність біологічного батьківства позивача ОСОБА_1 відносно дитини - ОСОБА_4 складає не менше 99,996 %.
Вказаний висновок відповідачем не спростований, інших доказів суду не надано.
Рішення суду першої інстанції в частині доведеності батьківства  ОСОБА_1 відносно дитини - ОСОБА_5 не оскаржується.
Разом з тим, відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. 
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. 
Оскільки, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, то зазначене дає підстави для внесення відповідних змін до актового запису про народження.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
В актовому записі № 5 про народження ОСОБА_5 в графі «Відомості про батька» зазначено: ОСОБА_9 .
У ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що фактичною причиною оскарження Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) рішення суду першої інстанції є те, що його резолютивна частина не містить вказівки про виключення з актового запису № 5 02.04.2021 року відомостей про  ОСОБА_9  як батька  ОСОБА_4 .
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, однак не застосував вимоги ст. 136 Сімейного кодексу України, а саме не ухвалив рішення про виключення відомостей про  ОСОБА_9  як батька дитини з актового запису про її народження, тому з метою забезпечення виконання рішення суду та внесення до актового запису № 5 від 02.04.2021 року належних відомостей щодо батька дитини, колегія суддів вважає доцільним змінити рішення місцевого суду шляхом внесення до його резолютивної частини висновку про виключення із актового запису відомостей про батьківство  ОСОБА_9 .
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Тиврівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково. 
Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року змінити шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом наступного змісту:
"Виключити відомості про батька  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з актового запису № 5 від 02 квітня 2021 року про народження дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради".
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:                                                В.П. Рибчинський

Судді:                                                                        Л.О. Голота                                                                                        
       С. К. Медвецький