ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 листопада 2023 року           справа №200/797/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., 
за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,
представника позивача Зінковської Н.В.,
представника відповідача Лаврушиної К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року по справі №200/797/22 (суддя І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПАТ “Укрсиббанк” про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми “Р” від 25.01.2019 року №0001411304; податкового повідомлення-рішення форми “ПС” від 25.01.2019 року №0001421304; податкового повідомлення - рішення форми «ПС» від 25.01.2019 №0001431304; вимогу від 14.03.2019 №15912-43.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми “Р” від 25.01.2019 року №0001411304; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми “ПС” від 25.01.2019 року №0001421304; податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми «ПС» від 25.01.2019 №0001431304; вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 14.03.2019 №15912-43.
Не погодившись з таким рішенням, Державною податковою службою у Донецькій області подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначає, що ним правомірно прийнято спірні рішення, оскільки актом перевірки встановлено порушення позивачем вимоги пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. „в” п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України: у результаті чого встановлено неподання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2017 року; п. 36.1 ст. 36, пп. „д” пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст.168 ПК України із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 286 826,49 грн.; пп. 1.2, 1.4, 1.5 п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 23 902,21 грн.. Відповідач наголошує на тому, що обов`язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу "д" п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, виникає за наступних обов`язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного). Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів. (п.164.4 ст. 164 ПК України). Листом від 11.05.2018 № 14.2-02/27206 ПАТ «Укрсиббанк» підтверджено інформацію про суму виплаченого (нарахованих) доходу ФО ОСОБА_1 , щодо якого в звіті за форми 1-ДФ за ІІІ квартал 2017 року була відображена сума анульованої (прощеної) заборгованості (основної суми боргу) ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсиббанк» з ознакою доходу „126”. 
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно відомостям з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України (ЦБД ДРФО) платником податків — ФО ОСОБА_1 отриманий оподатковуваний дохід у ІІІ кварталі 2017 року від ПАТ «Укрсиббанк» (код за ЄДРПОУ 09807750) у сумі 1 594 280,51 грн. за ознакою доходу „126” - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.
ГУ ДФС у Донецькій області на податкову адресу позивача був направлений лист від 28.08.2018 № 36462/10/05-99-13-04-26 з повідомленням про вручення про надання інформації та її документального підтвердження, який 02.10.2018 було повернуто не врученим за закінченням терміну зберігання. Відповідь не надана.
На адресу ПАТ «Укрсиббанк» направлений лист від 16.03.2018 №1041/05-99-43-11/Б щодо підтвердження списання (анулювання) заборгованості за кредитним договором платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 ..
Листом від 11.05.2018 № 14.2-02/27206, ПАТ «Укрсиббанк» було надано інформацію про суму виплаченого(нарахованих) доходу ФО ОСОБА_1 , щодо якого в звіті за форми 1-ДФ за ІІІ квартал 2017 року була відображена сума анульованої (прощеної) заборгованості (основної суми боргу) ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсиббанк» з ознакою доходу „126”. Доходи нараховані ФО ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту „д” підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Податкового кодексу України.
ГУ ДФС у Донецькій області на адресу позивача поштою листом з повідомленням про вручення було направлено наказ про проведення документальної перевірки від 29.10.2018 № 1982, а також письмове повідомлення від 01.11.2018 № 739/05-99-13-04 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, конверт повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідачем на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.78.4 ст.78, ст.79 ПК України, наказу від 29.10.2018 №1982 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., за результатами якої складений акт №1421/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 07.12.2018р., яким встановлено порушення позивачем:
- пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. „в” п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України із змінами та доповненнями: у результаті чого встановлено неподання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2017 року;
- п. 36.1 ст. 36, пп. „д” пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст.168 ПК України із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 286 826,49 грн.;
- пп. 1.2, 1.4, 1.5 п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 23 902,21 грн.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.01.2019 року №0001411304, № 0001421304, 0001431304, відповідно до яких позивачу визначені грошові зобов`язання: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 358 533,11 грн., в тому числі основного платежу 286 826,49 грн., штрафних санкцій 71706,62 грн., військовому збору в сумі 29877,76 грн., в тому числі основного платежу 23902,21грн., штрафних санкцій 5975,55 грн., за неподання звіту за 2017 рік в сумі 170 грн..
Податкові повідомлення рішення №0001411304, № 0001421304, 0001431304 від 25.01.2019 були направлені поштою з рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою ФО ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 28.01.2019, згідно поштового відправлення № 8755501997315 конверт повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У зв`язку з несплатою позивачем узгоджених податкових зобов`язань контролюючим органом було сформовано податкову вимогу від 14.03.2019 року № 15912-43 на вищезазначену адресу позивача поштою листом з повідомленням про вручення, конверт повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
У відповідності до вимог п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. 
Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.
Колегія суддів також зазначає, що аналіз підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок щодо сплати податку з доходу у вигляді суми анульованого боргу та відображення їх у річній податковій декларації, виникає у боржника після отримання ним повідомлення кредитора про анулювання (прощеного) боргу та включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).
У разі невиконання кредитором вимог підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, такий кредитор зобов`язаний в повному обсязі виконати обов`язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 ПК України.
Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення третьою особою позивачеві відповідного повідомлення про анулювання (прощеного) боргу.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даній ситуації , відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п.п.164.2.17(д) п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України.
У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно п.37.2 ст.37 Податкового кодексу України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Як встановлено вище, підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України обов`язок щодо сплати податку з доходу у вигляді суми анульованого боргу та відображення їх у річній податковій декларації, пов`язаний, зокрема, з отриманням платником податку повідомлення кредитора про анулювання (прощеного) боргу.
Колегія суддів вважає, що сам факт наявності у позивача об`єкта оподаткування без дотримання порядку сплати податку, не може свідчити про правомірність дій відповідача щодо визначення позивачеві суми грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено, що позивачем було отримано оподатковуваний дохід в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, не визначено з яких складових ця сума складається, при цьому акт перевірки №1421/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 07.12.2018р. не містить даних які б свідчили про те, що сума боргу платника податку анульована кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення позовної давності, а тому висновки акту перевірки необґрунтовані, а спірні податкові повідомлення-рішення від 25.01.2019 року №0001411304, від 25.01.2019 року №0001421304, від 25.01.2019 №0001431304 та вимога від 14.03.2019 №15912-43 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного суду від 27.10.2022 року у справі №520/4045/2020, від 06.04.2023 року у справі №821/1280/16.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького  окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року по справі №200/797/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року по справі №200/797/22 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 09 листопада 2023 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 09 листопада 2023 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко