П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7702/23                                                  Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
18 грудня 2023 року                                                                                                              м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.12.2022 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до суддівського стажу половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, строкову військову службу та стаж, який зараховується до суддівського стажу перед обранням суддею вперше;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 72% від розміру суддівської винагороди за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року згідно з довідкою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №172 та з 01 січня 2020 року - згідно з довідками П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №173, 174, 175 та провести виплату належних сум, як різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №155350000291 від 08.12.2022 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи в якості стажиста Хмельницького міського народного суду з 03.08.1987 по 23.08.1988.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням висновків суду та раніше проведених виплат) виходячи з розміру суддівської винагороди, вказаної у довідках від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175 П`ятого апеляційного адміністративного суду, відповідно до заяви від 02.12.2022.
У задоволенні решти вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги відповідачем відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. 
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №155350000291 від 02.08.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
З лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, виходячи із стажу роботи 25 років 7 місяців 3 дні виключно на посаді судді.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не враховано у суддівський стаж, зокрема, час денної форми навчання, строкову військову службу та стаж, який зараховується до суддівського стажу перед обранням суддею вперше.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надано до суду копію матеріалів пенсійної справи позивача в якій наявний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, який складено за підписом голови Одеського апеляційного адміністративного суду та начальником відділу управлінням персоналом, згідно якого стаж роботи складає 32 роки 6 місяців та 25 днів, з яких:
1. Проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983 тривалістю 02 роки 01 місяць 01 день;
2. Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 тривалістю 03 роки 10 місяців 01 день;
3. Хмельницький міський народний суд, стажист з 03.08.1987 по 23.08.1988 тривалістю 01 рік 0 місяців 21 день;
4. Хмельницький міський народний суд, народний суддя з 30.12.1992 по 16.04.2003 тривалістю 10 років 03 місяці 17 днів;
5. Хмельницький міський суд, суддя з 17.04.2003 по 26.03.2004 тривалістю 0 років 11 місяців 10 днів;
6. Хмельницький міськрайонний суд, суддя з 27.03.2004 по 22.10.2008 тривалістю 04 роки 06 місяців 26 днів;
7. Хмельницький окружний адміністративний суд, суддя з 23.10.2008 по 19.10.2010 тривалістю 01 рік 11 місяців 27 днів;
8. Одеський апеляційний адміністративний суд, суддя з 20.10.2010 по 01.08.2018 тривалістю 07 років 09 місяців 12 днів.
02.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175, виданих П`ятим апеляційним адміністративним судом.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №155350000291 від 08.12.2022 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022, оскільки посадовий оклад працюючого на відповідній посаді судді, обчислений із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не змінювався.
Позивач, вважаючи рішення протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (який набрав чинність 30.09.2016) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно із ч.5 ст.142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Частина 3 ст.142 Закону №1402-VIII передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Спірним питанням у цій справі є тривалість спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 02.08.2018 року відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року.
Так, відповідачем не зараховано позивачу до спеціального стажу роботи судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987).
Визначення стажу судді врегульоване статтею 137, абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII.
Статтею 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Крім цього, згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;
2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, яка діяла до 28.03.2015 - набрання чинності Законом №192-VIII, яким Закон № 2453-VI було викладно в новій редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
На час набрання чинності Законом №2453-VI діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".
Згідно із п.3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та період проходження строкової військової служби.
Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 14 травня 2021 року по справі №414/529/17.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що до стажу позивача, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987).
Стосовно зарахування до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР,  то колегія суддів відзначає, що пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
До того ж, частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що законодавством, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, окрім іншого, і календарного періоду проходження строкової військової служби.
Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що до стажу позивача, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи та зарахування періоду проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983 тривалістю 02 роки 01 місяць 01 день та навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 тривалістю 03 роки 10 місяців 01 день.
Стосовно періоду роботи позивача на посаді стажиста та його зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судова колегія зазначає наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач, з 03.08.1987 по 23.08.1988 року, працював на посаді стажиста Хмельницького міського народного суду, що підтверджується трудовою книжкою та розрахунком стажу.
Так, згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
З аналізу наведеного вбачається, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання також відноситься час роботи на посадах в Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.
Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.
З наведеного вбачається, що організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період роботи позивача на посаді стажиста здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій, що свідчить про наявність підстав для зарахування до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, і періоду роботи позивача на посаді стажиста Хмельницького міського народного суду.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.п.4.2 п.10 Постанови ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР від 18 липня 1972 року №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.
Згідно із п.1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25 червня 1973 року, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищі навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.
Відповідно до п.5, 15 вищевказаного Положення час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.
Разом з тим, обрахунок стажу державної служби у спірний період здійснювався відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.
Згідно статті 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Згідно із п. 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у п.2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про належність до зарахування позивачу до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи з 03.08.1987 по 23.08.1988 року в якості стажиста Хмельницького міського народного суду, що підтверджується трудовою книжкою та розрахунком стажу відповідно, що є підставою для здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи 32 роки 06 місяців 25 днів.
Відтак, встановлені обставини у справі є підставою для проведення перерахунку стажу роботи позивача на посаді судді із урахуванням того стажу, який зараховується за цим рішенням (строк військової строкової служби, половина періоду навчання у ВНЗ, період роботи на посаді стажиста) відповідно до заяви ві 02.12.2022 року та збільшення відсоткового розмір довічного грошового утримання позивача, шляхом проведення відповідачем перерахунку розміру виплат та здійснення вказаних виплат згідно з довідками П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175.
Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Гонтарук В. М.