ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
27 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 190/704/20
провадження № 61-13272св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня                      2021 року в складі судді Кудрявцевої Ю. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня  2023 року в складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никофоряка Л. П.
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до                        ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.
 
В обґрунтування позову вказала, що вона є рідною дочкою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, однак, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про її народження відомості про батька записані зі слів матері, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Зазначала, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 до 1979 року. Через рік після розірвання шлюбу вони налагодили відносини. Після її народження у 1980 році батьки прожили разом до смерті батька у 2019 році.
З метою встановлення факту родинних відносин вона вже зверталась в порядку окремого провадження до суду, який судовим рішення від 13 січня 2020 року цей факт установив. Водночас постановою Дніпровського апеляційного суду                             від 28 травня 2020 року скасовано рішення Жовтневого районного суду                                  м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року, а її заяву залишено без розгляду у зв`язку з тим, що суд встановив наявність спору про право. Вважає, що оскільки рішення місцевого скасовано не по суті заявлених вимог, то вказані обставини не підлягають доказуванню.
 
З огляду на зазначене позивач просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області                                 від 10 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року залишено без змін.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року залишено без задоволення апеляційну скаргу матері ОСОБА_1   - ОСОБА_3 , рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року залишено без змін.
 
Судові рішення мотивовані тим, що позивач не надала будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлим ОСОБА_6 , а обставини, на які вона посилалась, не знайшли своє підтвердження ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Водночас суди керувались тим, що оскільки рішення Жовтневого районного суду         м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року скасовано судом апеляційної інстанції, а отже не набрало законної сили, встановлені цим судом обставини підлягають доказуванню на загальних підставах.
Крім того,  суди виходили із того, що позивач не довела, що ОСОБА_3 та                      ОСОБА_7 з 1980 року до дня смерті останнього постійно спільно проживали, а також, що вона разом з матір'ю займалася похованням ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на те, що апеляційна скарга матері ОСОБА_1   - ОСОБА_3 містить тотожні вимоги та схоже обґрунтування з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яку залишено без задоволення постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У вересні 2023 року  ОСОБА_3  подала до Верховного Суду  касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваними судовими рішеннями безпосередньо порушуються права, свободи та інтереси заявника як матері ОСОБА_1 , якій суди безпідставно відмовили у задоволенні позовних вимог. Крім того, нерухоме майно яке входить до спадкової маси після смерті                         ОСОБА_5 , має також безпосереднє відношення до заявника, оскільки остання до смерті ОСОБА_5 брала участь у підтриманні цього нерухомого майна у належному стані. Суд апеляційної інстанції безпідставно залишив без розгляду подане ОСОБА_3 клопотання про допит свідків та витребування доказів.
 
У жовтні 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, мотивований незгодою із її доводами та законністю й обґрунтованістю оскаржуваних судових рішень.
В обґрунтування доводів відзиву заявник вказала, що у цій справі права, свободи та інтереси ОСОБА_3 жодним чином не порушуються. Крім того, заявник звертає увагу на те, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 неодноразово були предметом судових спорів. 
Так, у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин (батьківства) між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а саме той факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги за законом по відношенню до спадкового майна (справа № 199/1204/21). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
В межах цієї справи також встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                    м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року. Разом із тим ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось, тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
Таким чином, на переконання заявника, численними судовими рішеннями установлені як обставини недоведеності ОСОБА_1 своїх позовних вимог, так і відсутність порушеного права ОСОБА_3 .
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Матір позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 до 1979 року.
 
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Останній записаний батьком зі слів матері.
 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року у справі № 201/13825/19 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, встановлено факт родинних відносин між                    ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , а саме той факт, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року в указаній справі було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах, оскільки у даній справі існує спір про право.
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин (батьківства) між ОСОБА_1 та                   ОСОБА_5 , а саме той факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її батьком; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги за законом по відношенню до спадкового майна (справа № 199/1204/21). 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня                    2022 року, ухвалене у вказаній справі, у зв`язку з тим, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось.
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, а саме з питанням спадкування.
 
Відповідно до положень статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
 
Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.
 
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_4 вказувала, що встановлення факту родинних відносин їй потрібно для реалізації спадкових прав, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті                 ОСОБА_5 .
 
Вирішуючи спір у цій справі, суди обґрунтовано звернули увагу на те, що оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року в справі № 201/13825/19, яким у порядку окремого провадження задоволено заяву ОСОБА_1 , скасовано судом апеляційної інстанції, а отже не набрало законної сили, встановлені цим судом обставини підлягають доказуванню на загальних підставах.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
 
Доказами, які підтверджують наявність юридичного факту родинних відносин можуть бути: автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які містять відомості про родинні відносини осіб. Також доказом можуть бути і пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій підставно керувались тим, що позивач не надала будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлим ОСОБА_6 , а обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, не знайшли своє підтвердження ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
 
Водночас  суди виходили із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 1980 року до дня смерті останнього постійно спільно проживали, а також, що вона разом з матір`ю займалася похованням ОСОБА_7 .
 
Доводи касаційної скарги про належність та допустимість наданих позивачем доказів є безпідставними та необґрунтованими.
 
Крім того, суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Аргументи касаційної скарги ОСОБА_3 фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням, що набрало законної сили, - постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в справі № 199/1204/21, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог її дочки ОСОБА_1 .
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV V. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).
 
З огляду на зазначене колегія суддів констатує безпідставність доводів касаційної скарги щодо порушення судами норм матеріального та процесуального права.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Із урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                       від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня                      2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня                 2023 року  - без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                         
О. М. Осіян 
                                                                                      
Н. Ю. Сакара