УХВАЛА         
 
20 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 306/844/20
провадження № 61-7891 св 23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Лідовця Р. А.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Неліпинська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської областіпро ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 и до Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 а про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 липня 
2020 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Неліпинської сільської ради Свалявського 

району Закарпатської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року клопотання представника ОСОБА_2 -   ОСОБА_3  задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Неліпинської сільської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії закрито у зв`язку з тим, що позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року про закриття провадження у справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 березня 
2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області щодо неоформлення позивачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,1573 га, що розташована по АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2022 року у частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 змінено. Абзац другий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Неліпинської сільської ради Мукачівського району щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації з землеустрою та передачу земельної ділянки у власність земельної ділянки, площею 0,1573 га, що розташована в АДРЕСА_1 . У решті рішення суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року касаційну скаргу Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області 
від 23 березня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 02 березня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшла заява Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської областіпро ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого за подачу касаційної скарги.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, з огляду на таке.
У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Тлумачення статті 270 ЦПК України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.
Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду 
від 18 квітня 2019 року у справі № 464/944/17, провадження № 61-4050 св 19; 
від 13 липня 2022 року у справі № 148/74/21, провадження № 61-317 св 22; 
від 22 лютого 2023 року у справі № 372/3463/21, провадження № 61-9018 св 22.
Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити 
в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими статтями 141-142 ЦПК України.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У разі передачі справи на новий судовий розгляд такого обов`язку немає. 
Таким чином, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл 

судових витрат. У випадку, якщо суд касаційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл 
суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового її розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Аналогічні правові висновки викладено, як у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року                       у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028 св 18), так і в чисельних постановах Великої Палати Верховного Суду: від 31 жовтня 2018 року у справі 
№ 465/646/11 (провадження № 14-222 цс 18), від 06 лютого 2019 року у справі 
№ 202/26885/13-ц (провадження № 14-491 цс 18), від 19 лютого 2020 року у справі № 570/1472/19 (провадження № 14-629 цс 19). 
Отже, така судова практика є незмінною ще з 2018 року і звернення до Верховного Суду з подібною заявою у жовтні 2023 року є, по суті, зловживанням процесуальними правами і затягуванням розгляду справи, оскільки потребує її витребування з суду першої інстанції, а тому розгляд справи по суті не здійснюється. 
У справі, що переглядається, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року касаційну скаргу Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області 
від 23 березня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 02 березня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Тобто зміни чи ухвалення нового рішення не відбулося. 
Разом із тим, винесення постанови суду касаційної інстанції про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.
Таким чином, оскільки судом касаційної інстанції остаточне рішення по суті спору не ухвалювалося, тому відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою).
Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що заява Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого за подачу касаційної скарги, задоволенню не підлягає.
Верховний Суд звертає увагу на те, що після ухвалення остаточного судового рішення у справі (після нового судового розгляду) заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про розподіл судових витрат, 
у тому числі, понесених у зв`язку з переглядом справи у касаційному порядку.
 
Керуючись статтями 141, 270, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Неліпинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                     Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                              І. Ю. Гулейков
 
                                                                                       Б. І. Гулько
 
                                                                                       Г. В. Коломієць
 
                                                                                      Р. А. Лідовець