ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 р. 	Справа № 520/12661/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.01.23  по справі № 520/12661/22
за позовом                ОСОБА_1  
до               Військової частини НОМЕР_1                       
про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2022 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 247 від 11.08.2022 року про результати проведення службового розслідування в частині щодо притягнення його, старшого солдата, водія відділення збору та обробки даних розвідки взводу управління розвідувальної роти в/ч НОМЕР_1 , до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - сувора догана за особисту недисциплінованість, низькі морально-психологічні якості, порушення вимог статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, а також в частині позбавлення його премії та додаткової винагороди за серпень 2022 року у повному обсязі;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 анулювати у військовому квитку серії НОМЕР_2 наступну службову відмітку: зганьбив звання захисника Вітчизни відмовою від виконання наказу в бойових умовах;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_3 здійснити нарахування та виплату премії за серпень 2022 року у повному обсязі та додаткової винагороди за серпень 2022 року у розмірі 100000 грн.
06.01.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, в якій зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші поважні підстави для поновлення строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.
Ухвалою  Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 позовну заяву повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що фактично позивач зміг ознайомитись за змістом оскаржуваного наказу лише в кінці грудня 2022 року, а саме 23.12.2022, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі наданих послуг до договору про  надання правової (правничої) допомоги за результатами виконання замовлення, доданим до уточненої позовної заяви. На замовлення позивача від 02.09.2022 адвокат Шох К.А. самостійно повинна була зібрати матеріали, на підставі яких було зроблено відмітку в військовому квитку позивача, який після одержання всіх необхідних документів повинен був оплатити послуги та підписати акт прийому-передачі наданих послуг. Крім того, позивач звертає увагу суду, що з адвокатом Шох К.А., яка надавала професійну правничу допомогу в частині направлення необхідних запитів та отримання на них відповідей, домовленостей щодо представництва інтересів позивача в суді не було, тому він самостійно звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.
Вважає, що в даному випадку саме з датою 23.12.2022 – датою отримання за актом прийому-передачі наданих послуг копії витягу з оскаржуваного наказу необхідно пов`язувати дату, коли він фактично дізнався про порушення своїх прав.
Також апелянт звертає увагу, що протягом тривалого часу проходить військову службу, при цьому не у всіх місцях його перебування наявний хоча б якийсь зв`язок, а тому об`єктивно зв`язатися з адвокатом не завжди наявна можливість. Таким чином, позивач навіть не мав можливості одразу ж отримати від адвоката витяг з оскаржуваного наказу через відсутність стабільного Інтернет-зв`язку. Отримавши документи, одразу звернувся до суду з позовною заявою.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 залишити без змін.
В обґрунтування своєї позиції  зазначив, що з 03.09.2022 виключено зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення. Даний факт не заперечується і самим позивачем. При виключенні зі списків особового складу, військовослужбовцю ставляться записи у військовому квитку, надаються документи. Отже, місячний строк передбачений законодавством для звернення до суду у позивача закінчився ще 03.10.2022, натомість звернувся лише 28.12.2022, а сам позивач не заперечує факт, що у вересні йому стали відомі обставини, які змусили його звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Під час судового розгляду встановлено, що  позивач оскаржує наказ командира в/ч НОМЕР_1 №247 від 11.08.2022 «Про результати проведення службового розслідування» в частині щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана», а також в частині позбавлення премії та додаткової винагороди за серпень 2022 року у повному обсязі.
Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд в ухвалі  від  06.01.2023 виходив з того, що в позовній заяві позивач як на  підставу для поновлення строку звернення до суду посилається на введення з 24.02.2022 воєнного стану та на те, що проходить військову службу та знаходився протягом тривалого часу у районі проведення активних бойових дій, де відсутній будь-який зв`язок, в зв`язку з чим зі спірним наказам ознайомлений не своєчасно, отримав лише витяг з нього та йому був потрібен час для збору необхідних доказів та матеріалів службової перевірки, для чого його представником подано адвокатський запит до Міністерства оборони України від 24.10.2022, на який надана відповідь від 04.11.2022 про відмову в наданні запитуваної інформації. З цього приводу суд першої інстанції зазначив, що до матеріалів справи позивачем надано довідку в/ч НОМЕР_1 від 24.09.2022 № 6131, відповідно до якої він приймав безпосередню участь у бойових діях з 10 квітня по 03 вересня 2022, інших доказів на підтвердження перебування його у районі проведення активних бойових дій матеріали справи не містять.
На виконання вимог ухвали суду позивачем надано уточнену позовну заяву, у якій зазначено про те, що перебування позивача на військовій службі є поважною передумовою для поновлення строку на звернення до суду та відмовою надати матеріали службового розслідування представникові позивача. 
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що позивачем до клопотання про поновлення строку не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що він після 03.09.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (довідка, тощо), інших обставин, що обумовили неможливість звернення до суду. Щодо посилання на збір необхідних доказів та матеріалів службової перевірки, для чого його представником подано адвокатський запит до Міністерства оборони України від 24.10.22,суд зазначає, що як вказано у позовній заяві відповідь про відмову в наданні запитуваної інформації на запит надана 04.11.2022, тоді як позов подано до суду 30.12.2022, тобто також поза межами строків, встановлених ст.122 КАС України. Інших обґрунтувань причин поважності пропуску, ніж ті, які були вказані у позовній заяві та розглянуті при винесенні ухвали від 06.01.2023 про залишення позовної заяви без руху, позивачем не наведені.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Частиною 1   статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення “Голдер проти Великої Британії” від 21.02.1975 р., “Жоффр де ля Прадель проти Франції” від 16.12.1992 р.).
Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з положеннями ч. 5 ст.122 КАС України, Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
В ст. 97 «Дисциплінарного статуту Збройних сил України», зазначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Також, згідно зі ст. 98 статуту, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Проте, матеріали справи  не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про результати проведення службового розслідування та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а  суд першої інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення зазначеного питання на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу через пропущення останнім строку звернення до суду.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку, визначеного положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України, звернення до суду за захистом порушеного права, з урахуванням тієї обставини, що про порушення прав в спірних правовідносинах, а саме про підстави накладення дисциплінарної відповідальності, позивачу стало відомо, зокрема, після отримання копії наказу за результатами проведення службового розслідування.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 30.01.2023 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 скасуванню, а справа №520/12661/22 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 по справі № 520/12661/22 - скасувати. 
Справу № 520/12661/22 за позовом  ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк