ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9879/23 Справа № 212/5360/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна  Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/5360/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами,  апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року, яке ухвалено  суддею Ведяшкіною Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету – заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2020 року. На підставі укладеного Договору, відповідачка отримав кредит у розмірі 60 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , тобто, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідачка не своєчасно та не у повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування ними, в результаті чого, станом на 07.12.2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 66198,06 грн.
Послаючись на викладене, просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.01.2020 року, яка виникла станом на 07.12.2021 року, у розмірі 66198,06 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг від 31 січня 2020 року, яка виникла станом на 07 грудня 2021 року в сумі 66198 гривень 06 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал банк" витрати з оплати судового збору в сумі 2481,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло за собою ухвалення незаконного судового рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було надано належної оціники діям співробітників Банку, які порушили затверджені умови і правила проведення фінансових операцій, без будь-якого сумніву, на свій розсуд, дозволили зняти шахраям всю суму кредитного ліміту. Співробітниками Банку не було враховано, що, за весь час користування кредитним лімітом, нею знімалися незначні суми, вона фактично не користувалася лімітом у повному обсязі, вони не зателефонували відповідачці, щоб пересвідчитись, що саме вона виступає від власного імені, без її особистого розпорядження про списання всього кредитного ліміту, тоді як 27.04.2021 року від її імені було знято майже весь кредитний ліміт чотирма платежами. Зазначає, що після вчиненя відносно неї шахрайських дій, вона одразу повідомила Банк та правоохоронні органи, однак АТ «Універсал Банк» не було повернуто кошти на рахунок. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вона користувалася кредитним лімітом після вчинення відносно неї шахрайських дій, адже, після зняття всієї суми з картки, вона не могла користуватися кредитними коштами, та, на пропозицію Банку, сплачувала проценти, для вирішення питання щодо поданої нею заяви і клопотання слідчого про призупинення нарахування процентів на час проведення досудового розслідування. Однак, після отримання суми нарахованих відсотків, Банк її клопотання не задовольнив зазначивши, що можливо перегляне розмір заборовансоті протягом трьох місяців, за умови погашення нею боргу за весь використаний кредитний ліміт.
Відповідачка ОСОБА_1 наполягає на тому, що порушення зобов?язання сталося не з її вини і з незалежних від неї обставин, а в результаті непереборних, непрогнозованих і непередбачуваних обставин..
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач АТ «Універсал Банк» не скористався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що АТ "Універсал Банк" запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank», за заявою клієнтів, встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
31.01.2020 року ОСОБА_1 підписала Анкету – заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2020 року. На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 60 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язалася виконувати його умови (п. 3).
Згідно з п. 3 Анкети-заяви, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд, в односторонньому порядку, зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це, шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Підписанням Анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).
Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
До Анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, який був затверджений Рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» Протоколом № 46 від 24.11.2021 року (а.с. 13-229).
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 31.01.2020 року, станом на 07.12.2021 року, у розмірі 66198,06 грн.
Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 12021046710000105, за заявою ОСОБА_1 від 05.05.2021 року внесено відомості про те, що 27.04.2021 року, близько 19.00 години, невідома особа шахрайським шляхом заволоділа належними їй грошовими коштами, які знаходились на банківській картці (а.с. 47);
11.05.2021 року під час допиту ОСОБА_1 в якості потерпілої, остання повідомила, що 27.04.2021 року, близько 19.00 години, в той час коли вона знаходилась за місцем свого проживання, їй на мобільний телефон зателефонувала спочатку дівчина, потім чоловік, які представились співробітниками «Монобанку». В ході телефонної розмови з чоловіком їй повідомили, що на її телефон буде надіслано смс повідомлення із кодом та їй необхідно його повідомити, в подальшому на її телефон надійшло чотири смс повідомлення, та код з кожного з них вона повідомила зазначеному чоловіку, який попросив залишатися на лінії, але через декілька хвилин телефонний дзвінок обірвався (а.с.48-49);
як вбачається із аудіозаписів розмов ОСОБА_1 та служби турботи Банку, ОСОБА_1 підтвердила той факт, що під час телефонної розмови із третіми особами, вона повідомила останнім коди доступу, що були надіслані на її фінансовий номер, крім того також повідомила коди доступу на підтвердження транзакцій (а.с.93);
згідно руху коштів по картці від 11.05.2021 року, наданого АТ «Універсал Банк», з рахунку ОСОБА_1 27.04.2021 року, в період часу з 18:51 до 19:03, було знято 59500 грн. чотирма платежами (19000 грн. 19000 грн., 19000 грн. та 2500 грн.) (а.с.51, 52), які були зараховані на рахунки третіх осіб (а.с.54), за допомогою кодів, які надходили на мобільний телефон відповідачки (а.с.55); факт телефонних дзвінків на мобільний телефон відповідачки, в зазначений період часу, підтверджується роздруківкою з ПрАТ ВФ Україна (а.с.53).
ОСОБА_1 з приводу наведених обставин спілкувалась з представниками Банку (а.с.63-69), та, як вбачається з виписки по карті від 25.01.2023 року, продовжувала користуватися грошовими коштами згідно встановленого ліміту та сплачувала нарахування за їх використання ( в червні 2021 року – 1000,00 грн., в липні 2021 року 6223,00 грн.) (а.с.70).
Згідно листів ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 12021046710000105 від 06.05.2021 року за ч. 3 ст. 190 КК України на теперішній час проводиться досудове слідство (а.с.79, 100, 139).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, шляхом підписання ОСОБА_1 . Анкети – заяви до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2020 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 60 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Внаслідок неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним Кредитним договором,  порушення порядку та строків сплати кредиту утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення, у визначеному позивачем розмірі. При цьому, суд дійшов висновку, що факт незаконного списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 не підтверджений належними та допустимим доказами, оскільки ОСОБА_1 , в ході телефонної розмови, повідомила третім особам коди доступу для списання коштів, які були надіслані на її телефон, тобто, саме дії ОСОБА_1 призвели до незаконного використання третіми особами інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операці, а обов`язок вжити всіх заходів для запобігання втраті, викраденню чи отриманню інформації про ПІН-код картки іншими особами покладено саме на держателя цієї картки, тобто на відповідачку у справі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання Анкети – заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2020 року, було укладено кредитний договір.
Факт укладення між сторонами кредитного договору визнається відповідачкою ОСОБА_1 , що звільняє позивача від доведення цих обставин на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.
Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачці ОСОБА_1 кредит, однак остання взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 66 198,06 грн.
При цьому, колегією суддів перевірено розмір заборгованості за кредитним договором та з`ясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору від 31 січня 2021 року, який підписано сторонами та чинність якого не оскаржується.
Суд відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що кошти були перераховані з її карткового рахунку невідомими особами, без її відома та згоди, тобто, відносно неї було вчинено шахрайські дії, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
На підставі пунктів 2-4 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом  ; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;  не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі №699/16-ц (провадження №61-16504св18) та від 05.12.2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 та в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі №489/1649/17.
Колегія суддів вважає неспростованим висновок суду першої інстанції про те, що зняттю коштів з картки відповідачки ОСОБА_1 сприяла необачна поведінка останньої, так як вона, в ході телефонної розмови повідомила третім особам коди доступу, які були надіслані на її телефон, тобто, саме дії ОСОБА_1 призвели до незаконного використання третіми особами інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, у зв`язку з чим саме вона має нести ризик збитків від здійснення операцій за її електронними платіжними засобами, які здійснені до повідомлення банку про вказані обставини. 
При цьому, слід зазначити, що 27 квітня 2021 року на телефон відповідачки ОСОБА_1 надійшли чотири повідомлення із кодами для списання із картки НОМЕР_1 грошових коштів, із заначенням суми списання (а.с. 71), й остання повідомила ці коди стороннім особам.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано належної оціники діям співробітників Банку, які порушили затверджені умови і правила проведення фінансових операцій, без будь-якого сумніву, на свій розсуд, дозволили зняти шахраям всю суму кредитного ліміту, спростовуються вищевикледаним.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитом є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: