ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9701/23 Справа № 212/5661/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/5661/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на сина у зв`язку з продовженням навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Чайкіна І.Б., –
ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на сина у зв`язку з продовженням навчання, посилаючись на те, що син ОСОБА_3 навчається в Навчально-Науковому інституті права Київського національного університету імені Тараса Шевченка по спеціальності «право», а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, просила стягнути з відповідача аліменти на її кор исть на утримання сина  ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 31.07.2023 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років. Стягнуто з ОСОБА_2 , судовий збір на користь держави у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги, стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , періодичне підвищення артеріального тиску, яке потребує значних фінансових витрат для встановлення точного діагнозу та призначення правильного лікування.
Судом не враховано відсутність доказів значного погіршення матеріального стану відповідача, що не дозволяє сплачувати аліменти на навчання дитини у заявленому позивачем розмірі, не встановлено наявність чи відсутність за останній час придбаного відповідачем нерухомого або рухомого майна, та наявність або відсутність доходу з інших джерел, про які невідомо позивачу. Таким чином, суд першої інстанцій встановив, що матеріальний і сімейний стан відповідача змінився тільки на підставі його усного пояснення та постанов державних виконавців щодо відкритих виконавчих провадженнях про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_5 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.12.2000 року (а.с.2).
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (разом із позивачкою по справі) (а.с.9, 10).
Згідно довідки ОСОБА_3 є студентом другого курсу денної форми здобуття освіти першого (бакалавру) рівня вищої освіти спеціальності 081 «Право» освітньої програми «Право» Навчально-Наукового інституту права Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 19.09.2022 року і закінчує навчання 30.06.2026 року (а.с.4).
14.08.2023 року постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №72514021 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, заробітку, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 на підставі судового наказу №215/5235/22; 2-н/215/241/23, виданий Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.26). В рамках ВП 72514021 державним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2 (а.с.27).
Також, в Покровському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №72514301, відкрите 11.08.2023 року на підставі виконавчого листа №212/1070/23; 2/212/844/23, виданого 08.08.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку (а.с.28). В рамках ВП 72514301 державним виконавцем 14.08.2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2 (а.с.29).

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, судом враховано наявність виконавчих проваджень щодо відповідача про стягнення аліментів на дружину та дитину в сукупному розмірі 50 відсотків від доходу останнього, рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб сина, який продовжує навчання на денній формі за рахунок коштів державного бюджету України та отримує державну стипендію, що виключає можливість його трудової діяльності поза часом навчання задля отримання власних доходів, на підставі чого дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 31.07.2023 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.
Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Так, згідно ч.1 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків (ст.180 СК України).
Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання.

При визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18)

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з даним позовом, повнолітній ОСОБА_3 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денному відділенні у Навчально–Науковому інституті права Київського національного університету імені Тараса Шевченка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Крім того, з відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач ОСОБА_2 визнає вимоги частково та не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину, проте в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як зазначено вище і вбачається з матеріалів справи, на підставі судового наказу №215/5235/22;2-н/215/241/23, виданого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2023 року, державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 14.08.2023 року постановою відкрито виконавче провадження №72514021 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі частини всіх видів доходів його заробітку на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 (а.с.26). 
11.08.2023 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №72514301, з примусового виконання виконавчого листа №212/1070/23; 2/212/844/23, виданого 08.08.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання у розмірі частини з всіх видів заробітку і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку (а.с.28).
Таким чином, на час звернення з даним позовом, розмір аліментів що вже утримуються з відповідача становить частину або 50% його доходів.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Частиною 3 статті 70 Закону передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), що на думку колегії суддів, встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Слід також зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (стаття 192 СК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року немає.

У ч.6 ст.141 ЦПК України зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: