УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 521/10385/22
провадження № 61-16786ск23
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                          
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіної Анжеліки Ярославівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Другий Малиновський ВДВС у м. Одесі), заінтересована особа - ОСОБА_1 , про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу і стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
 
Скарга мотивована тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року у справі № 521/20227/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до нього задоволено частково. Стягнено з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7 500,00 грн, додаткові витрати на дитину у розмірі 10 850,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року рішення районного суду в частині стягнення аліментів змінено. Стягнено з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 7 500,00 грн щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Визначено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів за період 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 7 500,00 грн щомісячно з врахуванням сплачених ним за цей період аліментів у розмірі 22 504,50 грн. Рішення районного суду в частині мотивування стягнення додаткових витрат змінено відповідно до мотивувань, наведених у цій постанові апеляційного суду. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябіної А. Я. від 05 липня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 521/20227/20 щодо виконання вищевказаних судових рішень.
 
Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябіної А. Я. від 12 липня 2022 року на нього, як боржника, накладено штраф на користь стягувача - ОСОБА_1 у розмірі 24 199,10 грн.
 
Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябіної А. Я. від 12 липня 2022 року з нього, як боржника, стягнено виконавчий збір у розмірі 12 099,55 грн.
 
Заявник вказав, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 12 липня 2022 року була винесена всього через сім днів з моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а отже, заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, фактично не могла утворитися.
 
Крім того, зазначив, що вказана заборгованість жодним чином не могла утворитися й з огляду на те, що справа № 521/20227/20 перебувала на розгляді Одеського апеляційного суду і лише 18 квітня 2022 року було ухвалено відповідну постанову по суті вказаної справи. Тобто, рішення суду набрало законної сили 18 квітня 2022 року, його пред`явлено до виконання 05 липня 2022 року, а тому період заборгованості, зазначений державним виконавцем, з 27 листопада 2020 року по 01 липня 2022 року, не є заборгованістю зі сплати аліментів у розумінні статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо стягнення виконавчого збору заявник зазначив, що так само як із накладенням штрафу, розмір заборгованості зі сплати аліментів для застосування даного виду стягнення визначається з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Оскільки виконавче провадження № НОМЕР_1 було відкрито 05 липня 2022 року, то фактично всього за сім днів сума заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, не могла утворитися. Тобто, для стягнення виконавчого збору необхідною умовою є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, яка у цьому виконавчому провадженні відсутня. При цьому з метою виконання судових рішень про стягнення аліментів він сплатив стягувачу суму аліментів за період з 27 листопада 2020 року по 01 липня 2022 року у розмірі 120 995,50 грн, про що свідчить квитанція банку від 11 липня 2022 року.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. від 12 липня 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. від 12 липня 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
 
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. від 12 липня 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. від 12 липня 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційні скарги головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - задоволено частково. Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року скасовано. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я., заінтересована особа - ОСОБА_1 , закрито. Роз`яснено ОСОБА_2 , що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Верховного Суду від 17 травня 2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року скасовано в частині визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябiної А. Я. від 12 липня 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. В решті ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
27 листопада 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 ,  на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в зазначеній вище справі.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
 
Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Суд установив, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року у справі № 521/20227/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7 500,00 грн, додаткові витрати на дитину у розмірі 10 850,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року в частині стягнення аліментів змінено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 7 500,00 грн щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Визначено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів за період 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 7 500,00 грн щомісячно з врахуванням сплачених ОСОБА_2 за цей період аліментів у розмірі 22 504,50 грн. Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року в частині мотивування стягнення додаткових витрат змінено відповідно до мотивувань наведених у цій постанові апеляційного суду. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
На виконання рішення суду Малиновським районним судом міста Одеси 17 червня 2022 року видано виконавчий лист.
 
20 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі із заявою про примусове виконання виконавчого листа Малиновського районного суду міста Одеси від 17 червня 2022 року у справі № 521/20227/20.

Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі Скрябіної А. Я. від 05 липня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 521/20227/20.
 
Відповідно до супровідного листа Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі копію постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 отримано представниками сторін 11 липня 2022 року.
 
Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням від 05 липня 2022 року № НОМЕР_1 встановлено розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 липня 2022 року, а саме 120 995,50 грн.
 
11 липня 2022 року ОСОБА_2 сплачено на рахунок Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі суму аліментів за період з 27 листопада 2020 року по 01 липня 2022 року у загальному розмірі 120 995,50 грн, що підтверджується копією відповідної квитанції.
 
Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі від 12 липня 2022 року на ОСОБА_2 накладено штраф на користь стягувача ОСОБА_1 у розмірі 24 199,10 грн.
 
Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі від 12 липня 2022 року з ОСОБА_2 стягнено виконавчий збір у розмірі 12 099,55 грн.
 
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
 
У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.
 
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.
 
Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів.
 
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів.
 
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.
 
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
 
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
 
У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.
 
Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.
 
Враховуючи викладене задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , районний суд, з  яким погодився апеляційний суд, правомірно виходив із того, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення на заявника штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, оскільки між ним та стягувачем існував спір про розмір аліментів, судове рішення про стягнення яких набрало законної сили 18 квітня 2022 року, а аліменти стягнуто з дати звернення стягувача до суду - 27 листопада 2020 року. Тобто на момент набрання рішенням суду законної сили у заявника був наявний обов`язок сплатити аліменти за період, що перевищував один рік, не у силу його ухилення від їх сплати, а в силу тривалості судового розгляду справи про стягнення аліментів. При цьому виконавче провадження відкрито 05 липня 2022 року, заявником сплачено суму заборгованості по аліментах у повному обсязі 11 липня 2022 року у добровільному порядку, а штраф накладений постановою від 12 липня 2022 року.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіної Анжеліки Ярославівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 .
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             І. В. Литвиненко

                                                                                                             Є. В. Петров