ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада2023 року
м. Київ
справа № 621/1298/21
провадження № 51-4027 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора                     ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від                    8 березня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від  28 березня                   2023 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020220000000139, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Федорівка Володарського району Донецької області, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 8 березня 2023 року закрито кримінальне провадження, дані про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020220000000139, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, на підставі п. 10 ч. 1, ч. 9                     ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 березня 2023 року ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 8 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність судових рішень, просить їх скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. На думку прокурора, судами обох інстанцій було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки місцевий суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не міг постановляти ухвалу про закриття кримінального провадження керуючись положеннями ч. 9 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) оскільки такі повноваження віднесені до компетенції слідчого судді. На думку прокурора, апеляційний суд при залишенні без задоволення апеляційної скарги прокурора, належним чином не вмотивував своє рішення чим порушив вимоги ст. 419 КПК. Крім того зазначивши, що рішення апеляційного суду не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції що суперечить кримінальному процесуальному закону.
Позиції інших учасників судового провадження
До початку судового розгляду ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , в якому вказав на законність та обґрунтованість ухвал суду першої та апеляційної інстанцій та просив залишити їх без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав доводи касаційної скарги прокурора ОСОБА_6 та просив її задовольнити. Крім того, навів власні доводи незаконності судових рішень, що не були зазначені прокурором в її касаційній скарзі.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як передбачено ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що місцевий суд в порушення вимог процесуального закону вийшов за межі своїх повноважень та закрив кримінальне провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, оскільки такі повноваження віднесені до компетенції слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 9 ст. 284 КПК якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.
Разом з цим, положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 2, ч. 7 ст. 284 КПК у випадку виявлення обставин, передбачених пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Відсутність у зазначеній нормі посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не означає відсутність у судді під час судового розгляду повноважень на закриття кримінального провадження за вказаною підставою, оскільки як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року (№711/3111/19) - здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.
Враховуючи викладене, посилання місцевого суду на положення ч. 9 ст. 298 КПК не може вважатись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та бути безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки повноваження судді щодо закриття кримінального провадження передбачено іншими нормами КПК.
Разом з цим в судовому засіданні Касаційного кримінального суду Верховного Суду, прокурор ОСОБА_5 , окрім доводів касаційної скарги, навів власні доводи незаконності судових рішень, та вказав, що місцевим судом невірно було визначено початок обчислення строку досудового розслідування та його перебіг, оскільки матеріали кримінального провадження № 12020220000000139 від                      6 лютого 2020 року за ч. 1, ч. 2 ст. 366 КК не були виділені з іншого кримінального провадження (№ 42019220000000727 від 15 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 364 КК), а було внесено як окреме кримінальне провадження відносно іншої особи, при цьому певні докази, що були покладені в основу кримінального провадження № 12020220000000139 дійсно було взято із кримінального провадження № 42019220000000727. На думку прокурора, зазначені обставини підлягали більш ретельній перевірці апеляційного суду.
Так відповідно до реєстру досудових розслідувань  кримінальне провадження                   № 12020220000000139 було зареєстровано 6 лютого 2020 року за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 366 КК. 
Цього ж дня прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_9 було винесено постанову про виділення із кримінального провадження № 42019220000000727 від 15 листопада 2019 року, окремих матеріалів досудового розслідування та долучення їх до кримінального провадження № 12020220000000139 від 6 лютого 2020 року.
Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від                        2 лютого 2021 року було продовжено строк досудового розслідування до шести місяців у кримінальному проваджені № 12020220000000139 від 6 лютого 2020 року за ч. 1, ч. 2 ст. 366 КК. 
Інших відомостей з приводу виділення із матеріалів кримінального                                      № 42019220000000727 від 15 листопада 2019 року - кримінального провадження № 12020220000000139 від 6 лютого 2020 року матеріали провадження не містять. 
Таким чином, місцевий суд дійшов помилкового висновку, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020220000000139 від 6 лютого 2020 року необхідно рахувати з 15 листопада 2019 року (моменту внесення відомостей у кримінальному провадженні № 42019220000000727) з огляду на те, що мало місце не виділення матеріалів кримінального провадження з іншого провадження, а внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зважаючи на порушення допущені місцевим судом, які також були залишені поза увагою апеляційного суду, оскільки дане питання не порушувалось в апеляційній скарзі,  разом з цим колегія суддів позбавлена можливості скасувати ухвали місцевого та апеляційного суду з вказаних прокурором ОСОБА_5 підстав оскільки вказані доводи виходять за межі поданої касаційної скарги, що суперечить положенням ст. 433 КПК.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що внесення до касаційної скарги змін та доповнень, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на касаційне оскарження не допускається.
Доводи касаційної скарги про те, що ухвала Харківського апеляційного суду від                   28 березня 2023 року є остаточною та оскарженню не підлягає то колегія суддів зазначає наступне. 
У даному випадку, з огляду на обставини цього провадження, Суд вважає, що це порушення не є істотним, та таким що є безумовною підставою для скасування даної ухвали, оскільки прокурор не дивлячись на зазначене судом апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, яка була предметом перегляду Верховного Суду з тих підстав що були зазначені в ній і реалізував право на оскарження судових рішень.
Апеляційний суд із додержанням приписів статей 404, 405 КПК  переглянув ухвалу суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, належно перевірив усі наведені в ній доводи й обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог сторони обвинувачення, навівши в ухвалі мотиви та правові підстави, з яких виходив, постановляючи рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були                        би підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 8 березня  2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від  28 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора                   ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                      ОСОБА_3