ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             
 
29 листопада 2023 року                             
м. Київ                                                            
 
справа № 757/54541/21-ц
 
провадження № 61-7469св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження  касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Болотова Є. В., Музичко С. Г.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У жовтні 2021 року Комунальне підприємство Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»                               (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення.
 
Позовна заява мотивована тим, що КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня                 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, проте своєчасно не сплачував за спожиті послуги,                              у зв`язку із чим утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення.
 
На підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня                       2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» прийняло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.
 
Посилалося на те, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість з оплати послуг, що є підставою для її стягнення у судовому порядку.
 
Ураховуючи наведене, КП «Київтеплоенерго» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 551,70 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 636,51 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року позов КП «Київтеплоенерго» у складі судді Литвинової І. В. задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 12 636,51 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що за період з травня 2018 року до жовтня 2018 року включно, згідно з розрахунком позивача станом на 01 липня 2021 року перед останнім відповідач не мав заборгованості, з листопада 2018 року до червня 2021 року споживач неналежно сплачував за надані послуги і заборгував оплату послуг централізованого опалення на суму 12 636, 51 грн. 
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив із того, що позивач на підтвердження наявності такої заборгованості не надав до суду належних доказів.

 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу КП «Київтеплоенерго» задоволено частково.
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 551,70 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду оскаржувалося лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01 травня                       2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 551,70 грн.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення районного суду в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у зв`язку з недоведеністю підлягає скасуванню, оскільки наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення відповідачем не спростована, договір                   № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року у судовому порядку недійсним не визнавався. Отже, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 551,70 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року скасувати та залишити в силі заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У травні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У жовтні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що заборгованість до 01 травня 2018 року виникла ще у попереднього власника квартири. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення, спожитих до листопада 2018 року.
 
Суд першої інстанції не повідомив його про відкриття провадження у справі, чим позбавив його права на подання відзиву на позов. 
Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, призначеного на 02 лютого 2022 року, 17 березня 2022 року,                       12 липня 2022 року.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме постанова суду апеляційної інстанції оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки апеляційний суд розглянув справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2023 року КП «Київтеплоенерго» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.
 
Посилається на те, що ним не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.
 
Вважає, що заява відповідача про застосування строку позовної давності свідчить про визнання ним пред`явлених позовних вимог.
 
Доводи особи, яка подала відповідь на відзив на касаційну скаргу
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, а наведені у відзиві на касаційну скаргу обґрунтування щодо встановлення карантину з 12 березня 2020 року є неспроможними.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги»                                       від 24 червня 2004 року № 1875-ІV КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик»                             від 28 березня 2018 року № 34 (5085) (а. с. 49).
 
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
 
11 жовтня 2018 року КП «Київтеплоенерго» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 від ПАТ «Київенерго», згідно з договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення. Згідно з пунктом 3.4.2 договору цесії новий кредитор має право на отримання замість ПАТ «Київенерго» від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості (а. с. 47).
 
Квартира АДРЕСА_1 , власником якої                                                є ОСОБА_1 , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 19 травня                          2017 року, посвідченим і зареєстрованим за № 279 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О. М., під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води (а. с. 4, 9-14, 16-18).
 
ОСОБА_1 від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
 
Верховним Судом встановлено, що судом першої інстанції та апеляційним судом не було належно повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи.
 
Так, копія ухвали про відкриття провадження у справі, позов з додатками й судова повістка, надіслані ОСОБА_1 на адресу: м. Київ, б-р Л. Українки 29/33 судом першої інстанції, повернулися до суду з поштової установи з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не є належним повідомленням про розгляд справи (а. с. 63).
 
Копія апеляційної скарги з додатками й ухвала про відкриття апеляційного провадження, надіслані ОСОБА_1 на адресу: м. Київ, б-р Л. Українки 29/33 судом апеляційної інстанції, повернулися до суду з поштової установи з відміткою                             «за закінченням терміну зберігання», що не є належним повідомленням про розгляд справи (а. с. 125).
 
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) і ця позиція є незмінною.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог                                   статей 128-130, 223 ЦПК України.
  
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
 
Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня               2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
Однак, ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій на зазначені вимоги законодавства уваги не звернули, розглянули позов КП «Київтеплоенерго» без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце її розгляду, розгляд справи не відклали, чим порушили вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
 
Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, тим, що він не був належно повідомлений про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, то судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають обов`язковому скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 401, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Заочне рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              Р. А. Лідовець

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник