УХВАЛА
 
05 грудня 2023 року 
 
м. Київ
 
справа № 639/1919/23
провадження № 61-16385ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,
 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі».
Вказало, що КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкові, відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23 грудня 1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» зі змінами, внесеними рішенням від 30 вересня 2001 року № 946.
Зазначив, що відповідач вказані послуги своєчасно не оплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 січня 2018 року по 23 лютого 2022 року у сумі 53 121,93 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги за адресою: АДРЕСА_2 , боржнику нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 8 460,11 грн та 3 % річних у сумі 1 312,65 грн, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 січня 2018 року по 23 лютого 2022 року у сумі 53 121,93 грн та інфляційні втрати у сумі 8 367,71 грн, три відсотки річних у сумі 1 298,42 грн за період з 01 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року включно. Відмовлено у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 92,40 грн та трьох відсотків річних у розмірі 14,23 грн за період з 24 лютого 2022 року до 28 лютого 2022 року включно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 679,44 грн.
У листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України                            від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                    на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Оскільки предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 53 121,93 грн, інфляційних втрат за час прострочення в сумі 8 460,11 грн та 3 % річних у сумі 1 312,65 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), Верховний Суд дійшов висновку, що рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                           від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка                       є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
У касаційній скарзі відсутні посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков   С. О. Погрібний   О. В. Ступак