ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року 

справа № 705/1087/20		
провадження № 22-ц/821/1763/23		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М., 
секретаря - Ярошенка Б. М.,
учасники справи: 
скаржник -  ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про припинення чинності виконавчого провадження, у складі: головуючого судді Єщенка О. І., 

в с т а н о в и в :

02 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на постанову про припинення чинності виконавчого провадження 
Скарга мотивована тим, що відділ ДВС здійснював виконавче провадження № 65480922 на підставі нелегального виконавчого листа 705/1087/21, яке на протязі 2021-2022 років він оскаржував та намагався внести зміни у виконавчі дії. Але місцеві і вищі органи ДВС завзято захищали їх законність. На його майно і кошти на рахунку у банку накладено арешт і завдані збитки, що не визнаються ДВС. 
Зазначає, що 21.04.2023 Відділом ДВС прийнято постанову про зміну номера виконавчого документа з метою продовження виконавчого провадження 65480922 по новим обставинам. Але відповідні акти не складені, арешт з майна не знятий, відомості в реєстри не внесені та не скасовані інші виконавчі заходи. Відбулося несанкціоноване втручання в систему виконавчого провадження.
Просив припинити чинність виконавчого провадження 65480922 від 19.05.2021 з 21.04.2023.
20.06.2023 ОСОБА_1 подано до суду «Анонс міркувань до наступного 01.08.2023 судового засідання», в якому він зазначив, що суддя Уманського міськрайонного суду Гудзенко В. Л. по справі № 705/1087/20 надала два виконавчих листа. 
Один у відповідності до закону на відшкодування правової допомоги за № 705/1087/20 по якому було відкрито виконавче провадження 65480384 від 19.05.2021, до якого він не має жодних зауважень. 
Другий був злочинний за № 705/1087/21 і не відповідав судовому, за яким відкрито фальшиве виконавче провадження 65480922 від 19.05.2021 та створені нестерпні умови, арешт майна, цькування та інше. 
Вказує, що майже через два роки його страждань державний виконавець 21.04.2023 постановою надто спрощено змінює реєстраційні дані виконавчого листа з 705/1087/21 на 705/1087/20 для легалізації своїх фальшивих виконавчих дій. Така постанова немає юридичної сили і не чинна. Змінювати відомості у виконавчому листі це не юрисдикція ДВС, а масштаби мислення для стягувача і обов`язок суду. Постанова від 21.04.2023 немає зворотної сили до попередніх рішень державного виконавця і потребує припинення чинності фальшивого ВП 65480922 від 19.05.2021, повернення виконавчого листа 705/1087/21 стягувачу і суду, а суд вирішить це питання відповідно до постанови Верховного суду від 31.05.2023. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про припинення чинності виконавчого провадження.
Мотивація ухвали зводиться до того, відповідно до ЦПК України, не передбачено припинення чинності виконавчого провадження та враховано, що постановою старшого державного виконавця Кравченко М.В. від 15.06.2023 про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 705/1087/20 2/705/1194/21, виданого 18.05.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 320400 грн, закінчено.
В апеляційній скарзі, поданій 21 вересня 2023 року, ОСОБА_1 , з посиланням на порушення норм процесуального права, порушено питання про визнання відводу судді Єщенко О. І. правомірним, скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року і передачу справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Також просив стягнути судовий збір з ВДВС у м. Умань.
Мотивація скарги побудована на тому, що Уманський міськрайонний суд надав незаконний виконавчий лист 705/1087/21, а ВДВС у м. Умані за заявою стягувача ОСОБА_2 відкрив фальшиве виконавче провадження 19.05.2021, що було не по закону та совісті.
Зазначає, що Уманський суд, Уманський ВДВС вибивали з нього гроші, майно і за період з 19.05.2021-21.04.2023 нанесли йому шкоду, яку необхідно зафіксувати і компенсувати, незважаючи на закінчення виконавчого провадження від 15.06.2023.
Вказує, що не випадково суддя Єщенко О. І. відмовила в заяві з підстав відсутності в ЦПК України таких процесуальних дій, що суперечить цивільному судочинству. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Згідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому відповідає.
Статтею 447 ЦПК України, яка регламентує право на звернення зі скаргою до суду визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи.
Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Звертаючись із даною скаргою до суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ставлячи у скарзі єдину вимогу припинити чинність виконавчого провадження, фактично посилався на постанову Верховного Суду від 31 травня 2023 року, якою скасовано рішення на підставі якого виписано виконавчий листь та відкрито виконавче провадження № 65480922.
Пунктом 5 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченко М. В. перебувало виконавче провадження № 65480922, відкрите на підставі виконавчого листа № 705/1087/21, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 320400 грн заподіяних збитків.
Постановою старшого державного виконавця Кравченко М. В. від 21.04.2023 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, виправлено опечатку в номері виконавчого документа та внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість № ВД: 705/1087/21 2/705/1194/21 зазначити № ВД: 705/1087/20 2/705/1194/21 (а.с. 3).
Постановою старшого державного виконавця Кравченко М. В. від 15.06.2023 про закінчення виконавчого провадження, на підставі постанови Верховного Суду від 31.05.2023, якою скасовано рішення Уманського міськрайонного суду від 17.02.2021, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 705/1087/20 2/705/1194/21, виданого 18.05.2021 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 320400 грн. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, в тому числі утримання з пенсії боржника (а.с. 40).
Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 31.05.2023 скасовано рішення Уманського міськрайонного суду від 17.02.2021 на виконання якого і було відкрито виконавче провадження № 65480922, державним виконавцем правомірно винесено постанову саме про закриття вказаного виконавчого провадження, тоді як припинення чинності виконавчого провадження у вказаному випадку ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Доводи скарги ОСОБА_1 щодо не зняття арешту, невнесення відомостей в реєстри та не скасування інших виконавчих заходів не підтверджено жодними доказами.
Крім того, звертаючись в суд із даною скаргою ОСОБА_1 не ставилась вимога про визнання неправомірною бездіяльність виконавчої служби щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 чи невчинення інших дій визначених законом у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
На ряду з цим, в апеляційній скарзі скаржник просив визнати відвід судді Єщенко О. І. правомірним.
Як вбачається з матеріалів справи 25.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Єщенко О. І., обґрунтовуючи його наданням суддею переваг і преференцій відділу ДВС у м. Умані та власній зацікавленості у справі.
Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Статтею 37 ЦПК України визначено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. Так, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі; суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення; суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції; суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції; суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі; суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
Слід зазначити, що підстави для відводу, на які посилається скаржник у своїй заяві від 25.05.2023 є необґрунтованими, а сама заява ОСОБА_1 про відвід була вирішена ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2023 у відповідності до вимог ст. 40 ЦПК України.
Інші  доводи, які викладені в апеляційній скарзі, є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року слід залишити без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий                                                                                      Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                 О. В. Карпенко

                                                                                                           О. М. Новіков