КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження:                                                                                Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/14328/2023  

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

м. Київ                                                                                                          Справа № 753/3451/23
 
22 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         - Музичко С.Г.
                                   -  Болотова Є.В.
при секретарі             -  Кіпрік Х.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенка Сергія Сергійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шаповалової К.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави,-
в с т а н о в и в :
У березні 2023 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.
Позов мотивовано тим, що 12 лютого 2019 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50017013, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 370 852, 00 грн. строком на 60 місяців з процентною ставкою - 22,99 %. Цільовим призначенням кредиту було придбання автомобіля Volkswagen Polo, 2018 року випуску. 
13 лютого 2019 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу позивачу автомобіль Volkswagen Polo, 2018 року випуску, з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань. 
З дати отримання кредиту і до березня 2022 року позичальник вчасно здійснював оплату платежів за кредитним договором, однак, з березня 2022 року перестав здійснювати платежі, чим порушив свої зобов`язання. 
У зв'язку із несплатою відповідачем чергових платежів за кредитним договором, позивач 01 серпня 2022 року надіслав відповідачу на поштову адресу вимогу № 50017013 від 22 липня 2022 року про дострокове повернення несплаченої суми кредиту в розмірі 151 752,09 грн. та несплачених чергових платежів за кредитним договором в розмірі 64 864,69 грн., які включають частину суми кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, частину додаткового кредиту та проценти за його користування, частину додаткового кредиту та проценти за його користування.
Відповідач вимогу не одержав, що підтверджується інформацією про стан поштового відправлення № 0503202640356 з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта».
Відповідно строк дострокового повернення суми кредиту, додаткового кредиту та інших платежів за кредитним договором настав 31.08.2022 року.
Вказував, що заборгованість позивача становить 203 033,57 грн., яка складається з:
27 304,00 грн. - частина кредиту згідно з графіком погашення кредиту за період з 16.03.2022 року по 31.08.2022 року
12 179,71 грн. - нараховані проценти на частину кредиту за період з 16.03.2022 по 31.08.2022 року
5 319,42 грн. - частина додаткового кредиту згідно з графіком погашення кредиту за період з 16.03.2022 року по 31.08.2022 року.
95,04 - нараховані проценти на частину додаткового кредиту за період з 16.03.2022 року по 31.08.2022 року
151752,09 грн. - достроково неповернена сума кредиту
6 383,31 грн. - відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6. Загальних умов.
Посилаючись на наведене, позивач просив суд: 
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 500017013 від 12.02.2019 року, яка станам на 11 січня 2023 року становить 203 033,57 грн.;
в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті», яка станом на 11.01.2023 року становить 203 033,57 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW модель Polo sedan Comfortline, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».
 У червні 2023 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50017013 від 12.02.2019 року щодо дострокового неповернення суми кредиту, яка станом на 21.06.2023 року становить 121 901,04 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2019 року № 50017013 станом на 21 червня 2023 року у розмірі 121 901, 04 грн.
В рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_1  за кредитним договором від 12 лютого 2019 року № 50017013 станом на 21 червня 2023 року у розмірі 121 901,04 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo sedan Comfortline, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1 395 куб.см., рік випуску 2018, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1  шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись з таким рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бабенко С.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що  позивачем не доведено обставин, на які він посилається, розрахунок заборгованості позичальника є необгрунтованим та недоведеним; позивачем не було дотримано обов'язкового порядку направлення повідомлення щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, передбаченого Законом України «Про захист прав споживачів».
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження представника позивача про те, що розмір заборгованості є необгрунтованим грунтуються виключно на його припущеннях, жодного доказу на спростування заявленого позивачем розміру заборгованості стороною відповідача надано не було.
В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - Ізвєков В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бабенко С.С. в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі.
Враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, думку представника позивача, колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 11 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім Атлант-М», продавцем, з однієї сторони та ОСОБА_1 , покупцем, з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу №1183835/2019 автомобіля 2018 року випуску, марки «Volkswagen», моделі Polo_Sedan XW8ZZZ61ZKG009222 за ціною 463 565 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ, що складає 77260 грн. 83 коп. Покупець зобов`язався перерахувати продавцю передоплату у розмірі 92713 грн. готівкою в касу продавця або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.
За умовами п.2.2.2 договору покупець сплачує в строк не пізніше 2 робочих днів з дати отримання кредитних коштів у ТОВ «Порше Мобіліті» доплату в розмірі 370852 грн, але в будь-якому випадку не пізніше 5 днів з дати укладення договору ( а.с. 40-43).
12 лютого 2019 року між ТОВ «Порше Мобіліті», з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони було укладено кредитний договір № 50017013, відповідно до якого позичальнику ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 370 852 грн. із змінюваною процентною ставкою 22,99% на придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan Comfortline, кузов № НОМЕР_2 , 2018 року випуску з першим внеском власних коштів в розмірі 92 713 грн. за ціною, визначеною дилером в розмірі 463 565 грн. Крім того, умовами договору було визначено, що сума додаткового кредиту становить 85110,47 грн ( а.с. 18-19).
Також 12 лютого 2019 року сторонами було підписано Загальні умови кредитування як додаток до кредитного договору від 12 лютого 2019 року № 50017013 (а.с. 21-35).
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору позивач зобов`язувався надати позичальнику також додатковий кредит на страхування майна. Пунктом 11.2 сторони визначили, що цільовим призначенням додаткового кредиту є сплата страхових платежів відповідно до договору страхування відповідного виду, укладеного позичальником на виконання умов кредитного договору. Сума додаткового кредиту дорівнює сумі страхових платежів, які має сплатити позичальник відповідно до договору страхування за весь час, що залишився до припинення кредитного договору.
14 лютого 2019 року позивач перерахував на банківський рахунок ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» кошти в розмірі 370852 грн, виконавши зі свого боку зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до додатку до кредитного договору № 50017013 сторонами було узгоджено графік погашення кредиту, в якому визначено щомісячні дати платежу, суми платежу за розрахунковий період, щомісячний розмір погашення суми кредиту, щомісячний розмір процентів за користування кредитом, а також щомісячний розмір погашення сум додаткового кредиту та щомісячні суми процентів за додатковим кредитом. ( а.с. 36-39).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відповідач набув право власності на автомобіль VW Polo, рік випуску 2018 року, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 89).
13 лютого 2019 між ТОВ «Порше Мобіліті», застоводержателем, з однієї сторони та між ОСОБА_1 , заставодавцем, з другої сторони було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля 2018 року випуску, марки «Volkswagen», моделі Polo Sedan XW8ZZZ61ZKG009222 д.н.з. НОМЕР_1 . Вартість предмета застави визначено в розмірі 463 565 грн. за домовленістю сторін.( а.с. 44-47).
12 лютого 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 підписано договір добровільного страхування (вигодонабувач ТОВ «Порше Мобіліті»), відповідно до якого страхова сума на момент укладання договору 463565 грн (а.с. 53-59).
Відповідно до умов кредитного договору та пункту 5.6. загальних умов позичальник дає згоду і доручає компанії укласти від імені і за рахунок позичальника договір страхування та/або здійснювати від мені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, укладеними компанією відповідно до цього пункту кредитного договору або укладеним позичальником на користь страхової компанії. Позичальник не пізніше 5 календарних днів після направлення компанією (ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ») відповідного повідомлення компенсує компанії витрати, понесені нею у зв`язку із виконанням цього доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, у порядку, передбаченому п. 1.8 цих Загальних умов
Якщо Позичальник в порушення пункту 5.5 цих загальних умов не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, компанія на власний вибір 1) укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених цими загальними умовами кредитування, або 2) здійснить від імені позичальника сплату страхових платежів на користь страхової компанії відповідно до діючого договору страхування, що було укладено між позичальником та страховою компанією (п. 5.6 Загальних умов).
Відповідно до підпункту 18.2. договору страхування не сплата страхувальником страхових платежів у встановлені строки є підставою для припинення договору страхування та у сторін не виникатимуть будь-які зобов`язання за таким договором.
Як вбачається з наявних матеріалів справи позивач на підставі пункту 5.6 Загальних умов здійснював виплати на користь страхової компанії страхових платежів та надсилав відповідачеві вимоги про компенсацію.
Страхова компанія виставила рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» на оплату від
01.08.2022 на суму 1 773,14 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 4 614,74 грн., рахунок на оплату від 01.09.2022 на суму 1 773,14 грн. без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 13 752,39 грн. та рахунок на оплату від 01.10.2022 на суму 1 773,14 грн. без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 15 125,30 грн.
ТОВ «Порше Мобіліті» сплатило по рахунку від 01.08.2022 на загальну суму 4 614,74 грн., що підтверджується дебетовим повідомленням № 0051004416, сплатило по рахунку від 01.09.2022 на загальну суму 13 752,39 грн., що підтверджується дебетовим повідомленням № 0051004474. Також ТОВ «Порше Мобіліті» - сплатило по рахунку від 01.10.2022 на загальну суму 15125,30 грн., що підтверджується дебетовим повідомленням № 0051004530.
Для відшкодування вказаних витрат позивач надіслав відповідачу рахунок № 00500274 від 8 серпня 2022 року на суму 2127,77 грн з ПДВ, рахунок № 00501572 від 5 вересня 2022 року на суму 2172,77 грн. з ПДВ та рахунок № 00502859 від 13 жовтня 2022 року на суму 2127,77 грн. з ПДВ з призначенням платежу «відшкодування страхових платежів згідно пункту 5.6 загальних умов кредитування».
Відповідно до п.6.3, п.9.1, п.9.3 додатку до кредитного договору № 50017013 від 12 лютого 2018року «Загальні умови кредитування», у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором компанія може вживати необхідних заходів для забезпечення прав компанії в тому числі, але не виключно направляти повідомлення іншим чином контактувати з позичальником. У разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту позичальник сплачує пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Компанія має право направити позичальнику перший лист щодо сплати штрафу у розмірі 250 грн. за кожен випадок порушення, якщо позичальник протягом 7 календарних днів після направлення листа продовжує порушувати статті Договору 5.1,5.2,5.3,5.4 компанія має право направити другий лист, штраф за порушення статей складатиме 300 гривень. Якщо позичальник у строк, що становить 7 днів після направлення другого листа продовжує порушувати вказані статті, компанія має право направити третій лист, штраф складатиме 350 гривень. Позичальник зобов`язується сплатити штрафи протягом строку відповідно до кредитного договору.
22 липня 2022 року позивачем, у зв`язку з неналежним виконання позичальником (відповідачем) умов кредитного договору від 12 лютого 2019 року, було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що разом станом на поточну дату складає 216616,78 грн., з яких: 151 752,09 грн. дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, 64 864,69 грн. несплачені чергові платежі.
Крім того, у вказаній вимозі зазначено, що разом з цією вимогою в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна буде зареєстровано відомості про звернення стягнення на предмет застави, з урахуванням укладеного між товариством та позичальником договору застави транспортного засобу (а.с. 61-62).
Така вимога була надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 1 серпня 2022 року, що підтверджується описом вкладення (а.с. 60) та не була отримання ним, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта», де зазначено, що не вручено «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 66-68).
Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів та не спростовано представником відповідача, ОСОБА_1 рахунок за 1 березня 2022 року частково сплатив 12 грудня 2022 року в розмірі 9 806,58 грн., які були зараховані в рахунок погашення заборгованості згідно черговості, визначеної пунктом 1.8 Загальних умов та рахунок за 1 квітня 2022 року сплатив 12 грудня 2022 року на суму 1 812,68 грн., яку було зараховано в рахунок погашення заборгованості згідно черговості, визначеної пунктом 1.8 Загальних умов (а.с. 17).
До відзиву відповідачем було долучено платіжні доручення на загальну суму 33 000 грн., а також з огляду на здійсненні ним проплати у період з 28 квітня по 17 червня 2023 року на загальну суму 48132,53 грн., позивачем вказані кошти були зараховані на погашення заборгованості згідно черговості, визначено пунктом 1.8 Загальних умов та у заяві про зменшення позовних вимог зазначено, що станом на 21 червня 2023 року сума боргу відповідача перед позивачем становить 121 901,04 грн. (а.с. 160-161).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовані доводи позивача щодо розміру заборгованості, а також з урахуванням того, що відповідач після звернення із позовом до суду продовжував перераховувати кошти позивачу на погашення кредиту, тобто визнавав наявність у нього такого зобов`язання та наявність заборгованості, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача у загальному розмірі 121901,04 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач порушив умови кредитного договору, вимогу про дострокове повернення кредитних коштів не задовольнив, тому в позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість, яка станом на 21 червня 2023 року становить 121 901,04 грн.
Відтак, встановивши наявність заборгованості, врахувавши, що відповідачем не надано доказів на спростування заявленого позивачем розміру заборгованості, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 121 901,04 грн.
Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частинами першою, другою статті 590 ЦК України).
З урахуванням того, що відповідач порушив умови кредитного договору, вимогу про дострокове повернення кредитних коштів не задовольнив, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до статті 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.
Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Встановлено, що 17 листопада 2022 року позивачем зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом № 81297435 від 17 листопада 2022 року, яким підтверджується відсутність інших обтяжувачів предмета застави (а.с. 63).
У вимозі про дострокове повернення кредиту, яка надсилалась на адресу відповідача, позивач попереджував відповідача про те, що у випадку неповернення суми кредиту та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів, товариство буде змушено вдатись до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості за рахунок звернення стягнення на автомобіль.
У пункті 7.3 договору застави транспортного засобу від 13 лютого 2019 року сторони обумовили, що будь-які повідомлення та вимоги, передбачені договором, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в цьому договорі і відправлене таким чином повідомлення вважатиметься отриманим стороною на третій робочий день з дня відправлення.
Встановивши, щовідповідач не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати заборгованості за договором кредиту, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у позивача, який на виконання статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» перед зверненням до суду з даним позовом зареєстрував відомості про звернення стягнення на предмет обтяження та підтвердив відсутність інших обтяжувачів, виникло право звернення стягнення на спірний автомобіль в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенка Сергія Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий:                                          Судді: