ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 629/1276/22 
провадження № 51-4414км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника (відеоконференція)                                    ОСОБА_6 
представника потерпілої                                                           ОСОБА_7 ,      
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_8 на вирок Лозівського  міськрайонного суду Харківської області  від 18 січня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                      № 12021221110000705, за обвинуваченням 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Згідно з вироком Лозівського  міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України й на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнено від покарання без визначення його виду і розміру. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України до ОСОБА_9 застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження. 
Стягнуто за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_10 з ОСОБА_9 на її користь на відшкодування майнової шкоди 82 829,58 грн, моральної шкоди - 20 000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 13 500 грн. Також стягнуто за цим позовом з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування майнової шкоди 100 000 грн. 
Стягнуто за іншим цивільним позовом з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11  на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 17 травня 2023 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
За вироком суду  ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він                   29 листопада 2021 року о 12:30 год., керуючи автомобілем RENAULT DUSTER,  рухаючись по вул. Заруднівській в м. Лозова Харківської області в напрямку перехрестя зазначеної вулиці з вулицею Ярослава Мудрого, в порушення вимог                       п.п. 16.3, 16.11, дорожнього знаку, 2.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по другорядній дорозі, не дав перевагу в русі водію автомобілю марки TOYOTA CAMRY під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення двох автомобілів. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою водію автомобіля ТОYОТА САМRY потерпілій ОСОБА_10 та пасажиру цього автомобіля потерпілій ОСОБА_11 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача МТСБУ адвокат ОСОБА_8  вказує на незаконність судових рішень, посилаючись на те, що суди порушили норми процесуального права та неправильно застосували положення матеріального права. У зв`язку з цим просить скасувати судові рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суди попередніх інстанцій не врахували норм спеціального законодавства, а саме Закону України від 1 липня 2004 року 
№ 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та висновків, викладених у постановах Верховного Суду з аналогічних питань, що, на думку представника, призвело до порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 та п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України. 
Стверджує, що суд першої інстанції належним чином не повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про прийняття до провадження позовної заяви потерпілої ОСОБА_10 , не направив її копії відповідачу МТСБУ та не повідомляв про дату та час розгляду кримінального провадження.
Зазначає, що суд, вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , залишив поза увагою положення ст. 30 Закону 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких МТСБУ відшкодовує різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди і витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а не вартість матеріальних збитків (повну вартість транспортного засобу).
Вказує, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на допущені порушення суду першої інстанції, не відреагував на них відповідно до положень КПК України, не мотивував належним чином свого рішення й необґрунтовано залишив вирок суду без зміни, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 419, 370 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, представник потерпілої та захисник заперечили проти задоволення касаційної скарги.  
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Статтею 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. За приписами ч. 2 цієї норми суд вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого. 
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюються. 
За змістом касаційної скарги представник цивільного відповідача МТСБУ не погоджується з вирішеним у кримінальному провадженні цивільним позовом потерпілої ОСОБА_10 .
Доводи касаційної скарги щодо не повідомлення судом першої інстанції цивільного відповідача МТСБУ про дату та час розгляду кримінального провадження, про не  направлення копії позовної заяви потерпілої ОСОБА_10 відповідачу МТСБУ, вбачаються обґрунтованими.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а в тих процесуальних правовідносинах, що не регулюються КПКУкраїни, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Положеннями частин 2, 3 ст. 62КПК України передбачено, що права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.
З огляду на вказані норми під час судового провадження в будь-якій інстанції цивільний відповідач має певні права, зокрема бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та отримати їх роз`яснення, висловлювати заперечення, давати пояснення та показання щодо пред`явленого цивільного позову, доводити менший розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, спростовувати вимоги цивільного позову та обставини, на яких вони ґрунтуються, бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні. Кримінальний процесуальний закон покладає на суд обов`язок забезпечити реалізацію відповідачем указаних процесуальних прав (ч. 6 ст. 22 КПК ).
У цьому кримінальному провадженні суд не дотримався зазначених вимог закону.
Порядок здійснення судового виклику у кримінальному провадженні урегульований Главою 11 КПК України. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 136 КПК Україниналежним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Частиною 2 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 14 листопада 2022 року в судовому засіданні звернулася із позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням (т. 1 а.п. 198-201). За клопотанням сторони захисту для ознайомлення із поданим цивільним позовом судове засідання було відкладено на 28 листопада 2022 року. 
28 листопада 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з припиненням подання електроенергії через ракетними обстрілами, й розгляд справи був відкладений на 13 грудня 2022 року (т. 1 а.п. 218).
У судовому засіданні, яке відбулося 13 грудня 2022 року, суддя проінформував учасників судового розгляду про те, що на електронну адресу та поштовим зв`язком до МТСБУ були направлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . 
Під час судового засідання з`ясовувалися думки учасників судового розгляду щодо заявлених цивільних позовів потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , було встановлено порядок дослідження доказів, допитано потерпілих, досліджені письмові докази та допитано обвинуваченого (т. 2 а.п. 109-118).
В наступному судовому засіданні 27 грудня 2022 року було досліджено досудову доповідь та проведені судові дебати (т.2 а.п. 135-139). Із останнім словом обвинувачений виступив 18 січня 2023 року (т.2 а.п.  165-167).
Із наявного в матеріалах провадження супровідного листа Лозівського міськрайонного суду вбачаються дані про направлення цивільному відповідачу МТСБУ електронною поштою копії певного цивільного позову (т. 1 а.п. 205) з наявними виправленнями щодо того, який саме цивільний позов (потерпілої ОСОБА_10 чи потерпілої ОСОБА_11 ) був направлений на електронну адресу відповідача МТСБУ. При цьому належні дані про отримання цивільним відповідачем МТСБУ в ході судового провадження в суді першої інстанції копії цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 у матеріалах провадження відсутні. 
Крім цього, з-поміж копій судових повісток про виклик до суду матеріали справи не містять відомостей, які підтверджують фактиналежногоповідомлення цивільного відповідача МТСБУпро дату, час і місце судовихзасідань суду першої інстанції, які відбулися 28 листопада, 13 грудня,  27 грудня 2022 року та 18 січня 2023 року. 
Той факт, що у відзиві на цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 відповідачем МТСБУ було зазначено про можливість розгляду справи без участі представника МТСБУ (т. 2 а.с. 144), не може вказувати на відсутність необхідності повідомлення відповідача у цьому провадженні про дату, час та місце судових засідань за відсутності належного підтвердження, що відповідач МТСБУ був взагалі належно повідомлений про наявність в провадженні місцевого суду ще й іншого цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 . 
При перевірці вироку щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку апеляційний  суд вказані порушення залишив поза увагою.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілої                  ОСОБА_10 - скасуванню з призначенням  нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 
Керуючись положеннями ст. ст. 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок  Лозівського  міськрайонного суду Харківської області  від 18 січня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо  ОСОБА_9  в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.    
У решті судові рішення щодо  ОСОБА_9  залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                              ОСОБА_3