ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2023 р.           Справа№ 910/13590/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
при секретарі судового засідання: Новосельцеві О.Р.;
за участю представників сторін: 
від позивача: Семенюк В.Є.
від  відповідача: Прохоров Ю.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Державного підприємства "Гарантований покупець"            
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 
у справі № 910/13590/22 (суддя Я.В. Маринченко)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго»
до   Державного підприємства "Гарантований покупець"            
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 415  736,42 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач) про стягнення  415  736,42 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №09-ГП/21/2135/01/21 від 30.08.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену електричну енергію, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 348 290,78 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 28 574,14 грн та штраф у розмірі 38 871,50 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 позов задоволено повністю. 
Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» заборгованість у розмірі 348 290,78 грн, пеню у розмірі 28  574,14 грн, штраф у розмірі 38  871,50 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 236,05 грн.   
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за електроенергію виконує з простроченням строку, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій  до 1 гривні, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів та не наведено обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені)     наслідкам порушення зобов`язання. Також, відповідач не вказав про обставини, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій. Крім того, суд звернув увагу відповідача на відсутність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків кредитора. Враховуючи викладене, суд не знайшов об`єктивних підстав для зменшення розміру неустойки, заявленої позивачем до стягнення з відповідача за порушення строків оплати поставленої електроенергії згідно з договором.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності за вимогами про стягнення штрафу та пені, суд зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом 02.12.2022, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов до висновку, що звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені та штрафу (неустойки) відбулось в межах строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт вказує, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст.  33,  62,  65 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст.  525,  526,  614,547 Цивільного кодексу України  (далі по тексту -  ЦК), ст.ст.  174,  193,  196,218,231 Господарського кодексу України  (далі по тексту -  ГК), ч. 1  ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»,  Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, ст.ст.  19,  92,  129,  129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та норм процесуального права - ст.ст.  2,  7,  13,  73,  74,  86,  202,  236, параграфи 2-4 Глави  6 ГПК  - Розгляд справи по суті.
Скаржник стверджує, що позовні вимоги позивача зводяться до повної оплати електричної енергії у спірний період у відсутність доказів виконання НЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків з оплати послуги спірного періоду не відповідають порядку та способу виконання грошового зобов`язання, визначених наведеним законодавчим регулюванням. У зв`язку з чим, такі вимоги не підлягають задоволенню.
Апелянт наголошує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, яка взята базою для обчислення пені. До справи надано лише внутрішній реєстр отриманих платежів, проте вказаний документ не може вважатись належним та допустимим документом, який підтверджує розмір суми, на які здійснюється нарахування неустойки.
Скаржник зауважує, що суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч. 3  ст. 551 Цивільного кодексу   України та ч.ч. 1, 2  ст. 233 Господарського кодексу  України щодо зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи специфіку спірних правовідносин, фінансовий стан гарантованого покупця, характер його діяльності, який не пов`язаний із отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків та дій позивача, що спрямовані на отримання додаткового прибутку за рахунок державного підприємства, штрафні санкції підлягали зменшенню до 1 гривні.    
Апелянт вказує, що місцевим господарським судом не було застосовано  статтю 614 Цивільного кодексу України  щодо звільнення від відповідальності гарантованого покупця, оскільки основним джерелом оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом є кошти, що надходять від НЕК «Укренерго» в оплату послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії.  
Крім того, Державне підприємство "Гарантований покупець" вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені та штрафу, оскільки нарахування пені здійснено за період з 21.10.2021 по 23.02.2022, а штраф нараховано станом на 21.11.2021, хоча з позовною заявою позивач звернувся до суду 02.12.2022.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу позивача

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 05.09.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. 
Крім того, позивач посилається на те, що відповідач безпідставно посилається на статтю 614 Цивільного кодексу України, як підставу для звільнення від відповідальності, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення ДП     «Гарантований покупець» у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань.
Позивач заперечує проти зменшення штрафних санкцій, посилаючись на рішення господарських судів на користь ДП «Гарантований покупець» та зазначає, що відповідач веде активну претензійно-позовну роботу та стягує значні суми штрафних санкцій, таким чином вважає, що ДП     «Гарантований покупець» має необхідні кошти для погашення заборгованості за придбану електричну енергію та штрафні санкції. Також позивач зазначає, що він, як і відповідач є суб`єктами господарювання, і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків винятковості обставин для зменшення нарахованих позивачем розмірів пені та штрафу.
Щодо строків позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій позивач вказує, що строк позовної давності щодо штрафних санкцій продовжено на період дії воєнного стану в Україні та гарантується законом. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи №910/13590/22 між суддями від 08.05.2023 для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13590/22.
24.07.2023 на адресу Півнінчного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № №910/13590/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відмовлено Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 залишено без руху. Запропоновано Державному підприємству "Гарантований покупець" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 9352,58 грн. 
04.08.2023 Державним підприємством "Гарантований покупець" подана заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжна інструкція № 707 з доказами сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в межах справи № 910/13590/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2023    відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 та призначений розгляд справи на 16.10.2023.
31.08.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Державним підприємством "Гарантований покупець" подано клопотання про зменшення розміру неустойки та закриття провадження в частині основного боргу, на підтвердження чого відповідач подав платіжну інструкцію № 294  746 від 19.05.2023  у розмірі 348  290,78 грн.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/13590/22 між суддями від 16.10.2023 у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 прийнято справу №910/13590/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів: Сулім В.В., Гаврилюк    О.М. та оголошено перерву у розгляді справи №910/13590/22  до  27.11.2023.

Явка учасників у судове засідання 

У судове засідання призначене на 27.11.2023 не з`явився представник третьої особи, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином. 
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи у судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 27.11.2023 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 348  290,78 грн у зв`язку з його погашенням, задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог, а у разі задоволення позовних вимоги, просив зменшити штрафні санкції до 1 грн. 
Представник позивача у судовому засіданні 27.11.2023  заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.08.2021 між Приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго» (далі - продавець) та Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - Гарантований покупець) укладено договір №09-ГП/21/2135/01/21 купівлі-продажу електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів (далі - договір).
Відповідно до п.2.1. договору продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.
Пунктом п.2.2. договору встановлено, що обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору Гарантованим покупцем електричної енергії. 
Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду, що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону. Період постачання може визначатися кількістю календарних діб постачання, календарними датами початку і закінчення календарного тижня/місяця/кварталу тощо. (п.3.1. договору)
Згідно із п.3.2. договору обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання визначається за результатами проведеного електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.
Купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється з нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. (п.4.1 договору)
Відповідно до п.4.2. договору Гарантований покупець здійснює оплату продавцю за електричну енергію, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, наступним чином:
-    не пізніше 01 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 30% вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;
  -    не пізніше 11 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 40% вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;
-      не пізніше 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - остаточний платіж у розмірі 30% від вартості електричної енергії купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці.
Пунктом 4.5 договору визначено, що якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.
Відповідно до п.4.7 договору оплату за куплену електричну енергію гарантований покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у розділі 13 цього договору, або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш ніж як за 2 календарні дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді. Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.
Згідно з п.4.10. договору після закінчення розрахункового місяця сторони складають акт купівлі-продажу електричної енергії. Продавець не пізніше 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим місяцем у якому відбулася купівлі-продаж електричної енергії, направляє Гарантованому покупцю в письмовому вигляді акт купівлі-продажу електричної енергії.
Цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 20.10.2021. В частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання (п.11.1 договору).
30.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1/2136/01/21 до договору, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону №ЕР-300821-GB, що відбувся 30.08.2021, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-300821-GB-1-1 та договору, Гарантований покупець купує у продавця електричну енергію для загальносуспільних інтересів, на таких умовах:
-    періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01.09.2021 по 24:00 год 30.09.2021 (далі - період постачання);
-    обсяг електричної енергії, що купується та продається у періоді постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 94320 МВт год.;
-    ціна електричної енергії становить 10,00 грн. за 1 МВт год, крім того ПДВ - 2,00 грн, разом 12,00 грн;
-    вартість електричної енергії становить 943200 грн., крім того ПДВ - 188640 грн, разом - 1131840 грн;
-    Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору;
-  продавець продає, а гарантований покупець купує електричну енергію за графіком, що додається до цієї додаткової угоди до цього договору.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору, 30.09.2021 сторонами підписано без заперечень та зауважень акт купівлі-продажу електричної енергії №09 за вересень 2021 року, за яким позивач продав відповідачу електричну енергію обсягом 94320 МВт/год на загальну суму 1131840 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткову оплату поставленої електричної енергії у загальному розмірі 783 549,22 грн, що підтверджується реєстрами платежів.
Так, судом встановлено, що за ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість за вересень 2021 року у розмірі 348 290,78 грн.
Позивач звертався до відповідача з вимогою №20-3/5133 від 03.12.2021 у якій вимагав від відповідача сплати заборгованості, пені та штраф у семиденний строк.
Відповідач у своїй відповіді на вимогу №15/5136 від 28.12.2021 відмовив відповідачу у сплаті заборгованості, пені та штрафу вказавши, що правові підстави для задоволення вимог відсутні.
Звертаючись з позовною вимогою позивач послався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №09-ГП/21/2135/01/21 від 31.08.2021 щодо своєчасної оплати за електроенергію, у зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 348 290,78 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 28 574,14 грн та штраф у розмірі 38 871,50 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 509 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України  установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 Господарського кодексу України).
За договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 275, ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України  за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України  суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника "останньої надії"; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування "зеленого" тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.
Гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами (ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з частинами 4, 5 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Пунктом 10.1 Порядку (у редакції, чинній станом на час спірних правовідносин) передбачено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО (адміністратором комерційного обліку), підписаної КЕП (кваліфікованим електронним підписом), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. 
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Пунктом 10.4 Порядку встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору, 30.09.2021 сторонами підписано без заперечень та зауважень акт купівлі-продажу електричної енергії №09 за вересень 2021 року, за яким позивач продав відповідачу електричну енергію обсягом 94320 МВт/год на загальну суму 1 131 840,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було здійснено часткову оплату поставленої електричної енергії у загальному розмірі 783 549,22 грн, що підтверджується реєстрами платежів.
Так, судом встановлено, що за ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість за вересень 2021 року у розмірі 348 290,78 грн.
Колегія суддів вважає безпідставними   доводи відповідача стосовно того, що оплата вартості електричної енергії залежить від надходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, оскільки укладеним між сторонами договором №09-ГП/21/2135/01/21 від 30.08.2021 саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України.  
Саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленої позивачем електричної енергії отриманої у вересні 2021.
В ході розгляду справи у апеляційній інстанції, відповідач подав докази часткового погашення заборгованості на загальну суму 348 290,78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 294  746 від 19.05.2023, у зв`язку з чим, просив суд закрити провадження у справі у цій частині. Позивач підтверджує вказану обставину.
Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми      ГПК України     можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та     припинив існування в процесі розгляду справи.    
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 914/1034/18, від 10.09.2021 у справі № 910/13848/20, від 27.09.2022 у справі № 910/14363/21.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 348 290,78 грн.
Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 28 574,14 грн та штрафу у розмірі 38 871,50 грн, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Частиною 1  статті 546 ЦК України  передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1  статті 549 ЦК України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3  статті 549 ЦК України).
Відповідно до п. 6.2. договору у випадку незабезпечення гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем, гарантований покупець сплачує продавцю пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діє на день прострочення) від простроченої суми вказаного платежу, без врахування дня фактичної оплати.
Згідно з п. 6.3 договору за прострочення оплати гарантованим покупцем остаточного платежу, що передбачений п. 4.3 цього договору, на строк понад 30 календарних днів, гарантований покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% від простроченої суми вказаного платежу.
Доводи відповідача про те, що позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції, оскільки відповідно до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 на період військового стану зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, відхиляються колегією суддів з огляду на таке.
24.02.2022  Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022  було введено воєнний стан в Україні, строк якого продовжено Указами Президента України №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023.
Відповідно до ст. ст.  1,  17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»  НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України; Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.
Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду» в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022 було передбачено: «Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до  Закону України «Про ринок електричної енергії».
У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої передбачено: «зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до  Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії».
Відповідно до  ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у  рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України  зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Враховуючи вищевикладене колегія судів зазначає, що пп. 16 п. 1 вищезазначеної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022, не розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, оскільки нарахування пені та штрафу позивачем здійснено до 23.02.2022.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок пені та штрафу, наведений позивачем, дійшов висновку, що розрахунки пені у розмірі 28 574,14 грн та штрафу у розмірі 38 871,50 грн є арифметично правильними.
Таким чином, виходячи з наведених обставин невиконання відповідачем обов`язку щодо здійснення розрахунків за договором у передбачені ним строки, перевіривши правильність нарахування заявлених до стягнення пені та штрафу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги про їх стягнення є обґрунтованими, такими, що відповідають умовам договору та положенням чинного законодавства та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання можливості зменшення розміру неустойки до 1 гривні, колегія суддів виходить з такого.           
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Згідно із положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20. 
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. 
При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. 
Таким чином, зменшення розміру пені, яка є забезпеченням зобов`язання, а не додатковим способом доходу, не призведе до погіршення майнового стану позивача. 
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Вказані правові наслідки містяться у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19. 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.           Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).
Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 16.10.2019 у справі №904/4285/18 від 18.02.2020 у справі №920/694/19.
При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.          
Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване: неспіврозмірністю (відсутністю) збитків, понесених позивачем (відсутністю доказів понесення збитків);  значним розміром неустойки; фінансовим становищем боржника та значною кількістю зобов`язань перед третіми особами (гарантованим покупцем здійснюється пропорційна оплата виробникам за "зеленим" тарифом, тобто неповна оплата електричної енергії перед одним виробником є свідченням наявності такої неоплати також щодо решти інших); виконанням відповідачем спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електроенергії для населення; складною ситуацією в державі та негативним економічним становищем; заборгованістю контрагентів перед відповідачем (заборгованість НЕК "Укренерго" з оплати вартості послуги); вжиттям відповідачем заходів з виконання зобов`язання; неприбутковістю (діяльність відповідача не пов`язана з отриманням прибутку, здійснюється виключно на виконання спеціальних обов`язків); фактичним виконанням зобов`язання (відповідачем постійно здійснюються оплати електричної енергії в оплату спірного періоду, що підтверджено позивачем у відповіді на відзив).  
В свою чергу, відповідач, заявивши клопотання про зменшення розміру неустойки не надав суду достатніх доказів та не навів обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання. Також відповідач не вказав про жодні обставини, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на відсутність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків кредитора.
Суд першої інстанції, відмовляючи ДП "Гарантований покупець" у зменшенні розміру штрафних санкцій до 1 гривні, виходив з недоведеності відповідачем існування виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки та з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про зменшення розміру неустойки до 1 гривні колегією суддів суду апеляційної інстанції оцінюється критично, оскільки зменшення розміру штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення неустойки як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19. 
За таких обставин, враховуючи приписи ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання відповідача в частині зменшення розміру неустойки.  
Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності за вимогами про стягнення штрафу та пені, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків з огляду на таке.
Згідно зі  статтею 256 Цивільного кодексу України  позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1  статті 257 Цивільного кодексу України  загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
В свою чергу  статтею 258 Цивільного кодексу України, визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до  статті 267 Цивільного кодексу України  сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ.
Вказаним законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення»  Цивільного кодексу України  доповнено пунктом 12 такого змісту: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями  257,  258,  362,  559,  681,  728,  786,  1293  цього  Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено карантин з 19.12.2020 до 30.04.2023 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого  постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 № 392    та  від 22.07.2020 № 641.
З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом 02.12.2022, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені та штрафу (неустойки) відбулось в межах строку позовної давності.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець", часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 348  290,78 грн та закриття провадження у справі в цій частині.     

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 слід скасувати частково, а саме в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 348  290,78 грн та закрити провадження у справі в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін.
Згідно  з ст. 129 Господарського процесуального кодексу судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство "Гарантований покупець". 
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі № 910/13590/22 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 скасувати частково в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 348  290,78 грн. 
3. Закрити провадження у справі № 910/13590/23 в частині стягнення основного боргу у розмірі 348  290,78 грн.
4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 у справі №910/13590/22 залишити без змін.
5. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.                                                                                                                    
6. Матеріали справи № 910/13590/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови підписано  04.12.2023.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк