УХВАЛА
30 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 759/11570/18
провадження № 61-13802ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Київської міської ради, комунального підприємства «Київпастранс» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права постійного користування жилими приміщеннями; за зустрічним позовом комунального підприємства «Київпастранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в  інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , звернулись до суду з зазначеним вище позовом.
У березні 2020 року комунальне підприємство «Київпастранс» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - КП «Київпастранс») звернулося до суду з зустрічним позовом. 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та  в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 право постійного користування кімнатами №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 загальною площею 32,9 кв. м по АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову КП «Київпастранс» відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року апеляційну скаргу КП «Київпастранс» задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 щодо визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в  своїх інтересах та  в  інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 право постійного користування кімнатами №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 загальною площею 32,9 кв. м по АДРЕСА_1 та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в  якій просить зазначене судове рішення скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від  03  жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року заявник направила до суду запитувані матеріали.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 686/27262/18, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.?
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 397 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати зі Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу № 759/11570/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Київської міської ради, комунального підприємства «Київпастранс» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права постійного користування жилими приміщеннями; за зустрічним позовом комунального підприємства «Київпастранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                              Н. Ю. Сакара