ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8139/23 Справа № 242/900/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Владимирська І.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року                                                        м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М. 
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач- Акціонерне товариство «Таскомбанк»
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року, ухваленого суддею Володимирською І.М. у місті Селидове Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),
ВСТАНОВИВ
У червні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 17.08.2020 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №852561-113, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 62880,00 грн. строком користування до 17.08.2024 року. 
Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач виконував умови кредитного договору не в повній мірі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 14.05.2023 року становить 69 140,17 грн., з яких: 39 290,08 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 5,09 - заборгованість по процентам (в тому числі прострочена); 29 845,00 грн. - заборгованість по комісії (в тому числі простроченій). 
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за заявою-договором №852561-113 про надання споживчого кредиту від 17.08.2020 року, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 14.05.2023 року становить 69140,17 грн., а також судові витрати.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором №852561-113 про надання споживчого кредиту від 17.08.2020 року у розмірі 39295 (тридцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 17 коп., з яких: 39 290 (тридцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн. 08 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 5(п`ять) грн. 09 коп. - заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1525 (одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять) грн. 32 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором до 15 692,17 грн.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що комісія за обслуговування кредитного договору стягненню не підлягає, з огляду на нікчемність положень кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати таку щомісячну комісію, проте не врахував, що частину сплачених ним коштів на погашення кредиту в сумі 23603,00 грн. позивач безпідставно зарахував до платежів за комісію, вважає, що такі кошти мали бути враховані при стягненні заборгованості за кредитом, яка на дату ухвалення оскаржуваного рішення складала 15 692,17 грн. (39 295,17- 23603=15 692,17).
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.08.2020 року між АТ «Таскомбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 852561-113 про надання кредиту готівкою на власні потреби.
Разом із заявою-договором №852561-113, відповідачем також підписано додаток 1 до заяви-договору №852561-113 про надання кредиту на власні потреби та детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів, підписуючи які відповідач просив надати йому послуги/продукти на умовах та в порядку, передбаченому в Заяві-договорі та в договірних документах, що підписуються для оформлення відповідних послуг, укласти з ним договір на оформлення банківських продуктів/послуг, здійснювати кредитування на загальних умовах кредитування, що погоджені з ним та зазначені у договірних документів.
Згідно Розділу 2 Заяви-договору №852561-113 від 17.08.2020 року підписанням вказаної заяви-договору акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті www.tascombank.com.ua на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору, підтвердив, що ознайомлений із змістом Заяви-договору, Договору зі всіма додатками до нього та повністю з ними згодний. Умови заяви-договору та Договору є зрозумілими, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні.
ОСОБА_1 також погодився з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів згідно Додатку №1 до заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості усіх супутніх послу, що передбачені у Додатку № 1 до Заяви-договору.
Згідно Додатку №1 до Заяви-договору №852561-113 про надання кредиту на власні потреби - Детального розпису складових загальної вартості кредиту та графіку платежів відповідачу надано кредит відповідно до Заяви-договору у розмірі 62 880,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, операції за яким здійснюються із використанням електронних платіжних засобів, процентна ставка за користування кредитом складає 0,01 % річних. Процентна ставка фіксована. Проценти нараховуються за договором щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом на кінець кожного дня та сплачуються Позичальником щомісячно у строки згідно з умовами Кредитного договору. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,5 % щомісячно.
Таким чином, Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 .
Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №852561-113 від 17.08.2020 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 , утворилась заборгованість, яка станом на 14.05.2023 року становить 69 140,17 грн., з яких: 39 290,08 грн. - заборгованість по тілу кредиту ( в тому числі прострочена); 5,09 - заборгованість по процентам ( в тому числі прострочена); 29 845,00 грн. - заборгованість по комісії(в тому числі простроченій).
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами, виходив з того, що Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача, тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту – 39 290 грн. 08 коп. та заборгованості по відсотках - 5,09 грн.
Відмовляючи позивачу у стягненні заборгованості за комісією, місцевий суд виходив з того, що, оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами відповідача, з огляду на таке.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами не оскаржується і в цій частині не переглядається.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.1, ч.2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Згідно положень ч.5 ст.11, ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Згідно з абз.3 ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення п.п. 22, 23 ст.11, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Так у п.1.4 заяви договору №852561-113 про надання кредиту від 17.08.2020 року передбачена комісія за обслуговування кредиту у розмір 2, 5 % щомісячно.
Отже, наведеним пунктом договору встановлено сплату позичальником комісії за обслуговування заборгованості позичальника, тобто платежу, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь.
Оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, висновок суду першої інстанції про безпідставність нарахування позивачем, щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно є правильним і повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19, (провадження №61-22778св19).
Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції повинен був відрахувати з суми кредитного боргу за тілом кредиту та процентами – 23 603 грн. безпідставно стягнутої з нього Банком незаконної комісії колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
З матеріалів справи видно, що відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позов у якому виклав свою позицію, зокрема щодо стягнення комісії, при цьому відповідачу було роз`яснено в ухвалі від 23 червня 2023 року про відриття провадження у справі його право у відповідності з нормами ч.1 ст.193 ЦПК України подати зустрічний позов у стррок подання відзиву на позов.
Відповідач не скористався своїм правом, зустрічний позов не подав, окрім того, з серпня 2020 року після отримання кредиту дії Банку щодо стягнення з нього комісії не оскаржував, а відтак вісутні підстави для зменшення суми кредитної заборгованості на суму, стягнутої з ОСОБА_1 комісії, що не позбавляє відповідача права звернутися до з відповідним позовом до Банку для захисту свого порушеного права.
Оскільки рішення залишено без змін, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, понесені ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору залишаються за ним.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 листопада 2023 року.
Головуючий:
Судді: