ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/2119/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
          на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 року (головуючий суддя Жук Р.В.)
          в адміністративній справі №340/2119/23 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області  до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, Головне управління ДПС у Кіровоградській області, звернувся 20.04.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача   ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) податковий борг:
           1) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 50501,17 грн.
           2) по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі в сумі 4194,27 грн. 
          Позов обґрунтований тим, що відповідачка має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Відповідачці надсилалась податкова вимога, проте податковий борг залишився не сплаченим. Згідно акту документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 отримала додаткове благо у вигляді прощення/анулювання основної суми боргу в період з 01.01.2017 по 31.12.2017,  однак не задекларувала набуте додаткове благо, чим порушила абз.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ.
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 року позов задоволено.
          Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 50 501,17 грн. та податковий борг по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі в сумі 4 194,27 грн., 
          Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідачкою не надано суду доказів щодо відсутності додаткового блага, що передбачене абз.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу. Водночас, відповідачкою не надано доказів сплати вищевказаного податкового боргу або інших доказів, які б спростовували наведені позивачем доводи щодо наявності податкового боргу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
          Вказує, що податковий орган при проведенні перевірки не встановлював структуру прощеного боргу, основна сума кредиту чи проценти нараховані за кредитним договором, не робив з цього питання жодного висновку. 
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.          
 В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвалою від 08.11.2023 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор плюс» докази (за необхідності письмові пояснення) щодо направлення в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України боржнику ОСОБА_1 повідомлення про прощення боргу.
Також ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.10.2023 витребувано у позивача (ГУ ДПС у Кіровоградській області) та відповідача ( ОСОБА_1 ) докази (за необхідності письмові пояснення) щодо направлення Кредитором в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України боржнику ОСОБА_1 повідомлення про прощення боргу.
На виконання ухвали від 11.10.2023 року відповідачкою ( ОСОБА_1 ) надано пояснення, що сума кредиту, прощена/анульована банком, збільшує дохід платника податку і включається в його податковий дохід. Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу/кредиту платника податку, прощеного/анульованого кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу/кредиту проценти, нараховані за користування кредитом, прощені/анульовані кредитором. Вказує, що згідно відповіді Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому зазначено про розмір заборгованості ОСОБА_1 – 642 217грн. (ВП №46298300). Зазначає, що не отримувала прощення боргу, оскільки рішенням суду у справі №2-2875/11 від 06.06.2011 з неї стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 665 274,26грн. В 1кв. 2017 року, доходи за ознакою «126» у вигляді анульованого боргу в розмірі 176  752, 53 грн., вона не отримувала.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор плюс» на виконання ухвали від 08.11.2023 надало пояснення та докази, що борг не був прощеним. Зокрема фінансова компанія купує борги і право вимоги до боржника, та стягує борги з метою набуття прибутку.
Також відповідачкою ( ОСОБА_1 ) надано клопотання про зупинення провадження у даній справі (№340/2119/23) до набрання законної сили рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/9029/23. Вказує, що предметом спору у справі №340/9029/23 є податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, на підставі яких було сформовано податковий борг, який є предметом у справі №340/2119/23. Вважає, що на даний час вирішення справи №340/2119/23 є не можливим. 
Розглянувши вказане клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та зупинення провадження у справі, оскільки матеріали справи надають можливість суду апеляційної інстанції встановити обставини у справі та ухвалити законне та обґрунтоване рішення у цій справі.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) з питань отримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманого як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №130/11-28-33-3/2697302923 від 18.03.2020.
На підставі зазначеного акту контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №0001603303 від 10.04.2020, яким донараховано основного платежу в сумі 31 815,45 грн. та штрафні санкції в сумі 7 953,86 грн. та податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») №0001613303 від 10.04.2020 донараховано штрафні санкції в сумі 170 грн.
Податкові повідомлення-рішення направлені відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення 10.04.2020 року та вважаються врученими 18.05.2020 року.
Також, нараховано пені (ст.129 ПКУ) за результатами акта перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №130/11-28-33-03/2697902923 від 02.11.2018 року в сумі 10 561,86 грн.
Крім того, за фізичною особою ОСОБА_1 рахується податковий борг по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код класифікації ДОХОДІВ бюджету 11011001) в сумі 4 194,27 грн.
На підставі акту позапланової невиїзної перевірки №130/11-28-33-03/2697902923  від 02.11.2018 контролюючим органом щодо платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 винесено:
- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №0001623303 від 10.04.2020, яким донараховано основного платежу в сумі 2 651,29 грн. та штрафні санкції в сумі 662,82 грн. (направлено відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення 10.04.2020 року та вважається врученим 18.05.2020 року).
Також, відповідачці нараховано пені згідно ст. 129 ПКУ за результатами акта перевірки №130/11-28-33-03/2697302923 від 02.11.2018 в сумі 880,16 грн.
Крім того, контролюючим органом сформовано податкову вимогу №144832-52 від 17.06.2020 року на суму 54 695,44 грн. (направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вважається врученою 28.07.2020).
Позивач (контролюючий орган) вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки суми податкового боргу у розмірі 54 695,44 грн.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
 В силу статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (ПК України).
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 164.1 ст. 164 Податкового кодексу встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За приписами абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 % однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. 
Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. 
Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. 
У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу) (пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).
Зокрема, платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.
Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).
Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.
Отже, до складу оподатковуваного доходу фізичної особи належить, зокрема, сума заборгованості, яка була прощена (анульована) їй. 
Така сума заборгованості розцінюється в якості додаткового блага фізичної особи і підлягає оподаткуванню податком на доходи на доходи фізичних осіб. 
Разом з тим, таке прощення боргу здійснюється на підставі відповідного рішення кредитора, про яке боржник повинен бути повідомлений.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком
Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Тобто, анулювання (прощення) боргу за своєю суттю є звільненням боржника від обов`язку сплатити його, на підставі якого боржник набуває право не сплачувати борг, а додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. 
Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. 
Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. 
Разом з тим колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що кредитором відбулося прощення боргу, що  кредитор прийняв відповідне рішення про прощення боргу та направив його боржнику ( ОСОБА_1 ).
Зокрема, згідно витребуваних доказів колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор плюс» (яке є кредитором ОСОБА_1 ) надало пояснення та докази, що борг не був прощеним. Зокрема фінансова компанія купує борги і право вимоги до боржника, та стягує борги з метою набуття прибутку.
Також матеріалами справи підтверджується, наявність боргу ОСОБА_1 перед кредитором ТОВ «ФК «Вектор плюс» (а не прощений борг), що дає підстави для відмови позивачу (контролюючому органу) у задоволенні даного позову, оскільки не підтверджено прощення боргу ОСОБА_1 та, як наслідок, відсутні порушення  приписів абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України.
Так, боржник ОСОБА_1 не отримала додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та не повідомлялася про прощення (анулювання) боргу та зобов`язання відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. 
У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що прощення боргу не відбулося.
Позивач зазначає, що за ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) обліковується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 50 501,17 грн. та зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 4194,27 гривень, однак в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції наявність прощеного боргу не встановлена, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
Натомість, відсутні підстави для висновку, що сума податкового боргу, про яку зазначає позивач, є узгодженою.
Відповідно до пункту  87.11 статті 87 ПК України  орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. 
Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 17.06.2020 року №144832-52 яка надіслана на адресу відповідачки рекомендованим листом з повідомленням та повернулась до податкового органу з довідкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.17).
Однак, оскільки не підтверджено наявність прощеного боргу, то не підтверджено і наявність податкового боргу, тому відсутні підстави для його стягнення.
Пунктом 16 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 
Ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Оскільки не підтверджено одержання відповідачкою додаткового блага, не підтверджено наявність прощеного боргу, то відсутні підстави для стягнення з відповідачки податкового боргу, а також для нарахування та стягнення військового збору.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та припустився помилкового висновку про можливість задоволення позову про стягнення податкового боргу.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачкою доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідачки та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи позивача.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають розподілу на користь відповідачки витрати у справі за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн.
Зважаючи на те, що головуючий суддя Дурасова Ю.В. в період з 08.12.2023 по 11.12.2023 (включно) перебувала у відрядженні, повний текст постанови виготовлено 12.12.2023.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 року – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Кіровоградській області  до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання  апеляційної скарги в сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять гривень) 40 грн
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 06.12.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.                                В повному обсязі постанова виготовлена 12.12.2023.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова