Постанова
Іменем України
 
11 жовтня 2023 року                                                                                            
м. Київ                                                                                                           
 
справа № 158/2727/20
провадження № 61-20614св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України в інтересах Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка підписана представником Яровою Євдокією Василівною, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року у складі судді Польової М. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - Міндовкілля) звернулось з позовом в інтересах Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» (далі - КНПП «Цуманська пуща») до  ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора КНПП «Цуманська пуща», наказами від 03 липня 2017 року № 32-ос та від 10 жовтня 2018 року №68-ос звільнив начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» ОСОБА_2 . Зазначені звільнення здійсненні з порушенням вимог закону, у зв`язку з чим судами було поновлено ОСОБА_2 на посадах.
Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у справі № 161/11916/17, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року, поновлено ОСОБА_2 на посаді у КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн.
Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 у справі № 161/18657/17 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року скасовано, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531 грн.
На виконання рішень судів КНПП «Цуманська пуща» виплачено ОСОБА_2 кошти у сумі 25 085,58 грн та 234 531,00 грн.
Позивач просив:
стягнути з ОСОБА_1 на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, в загальному розмірі 259 616, 58 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - КНПП «Цуманська пуща».
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 01  листопада 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоду, завдану незаконним звільненням працівника в розмірі 50 000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України судовий збір у розмірі 750,03 грн.
Судові рішення в частині стягнення шкоди у розмірі 25 085,58 грн мотивовані тим, що накази про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» видавав ОСОБА_1 , на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у справі № 161/11916/17 КНПП «Цуманська пуща» 21 грудня 2017 року виплачено поновленому на роботі ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 25 085,58 грн, тому перебіг строку звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника в розмірі 25 085,58 грн розпочався з дня проведення підприємством належної виплати, тобто з 21 грудня 2017 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом через установу поштового зв`язку 04 листопада 2020 року, тобто поза межами річного строку з часу виплати підприємством ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 25 085,58 грн задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Доводи представника позивача про те, що строк звернення до суду слід відраховувати з моменту, коли позивачем отримано лист прокуратури Волинської області від 17 грудня 2019 № 05-1107вих19, суди вважали безпідставними та такими, що спростовуються нормами права, що регулюють спірні правовідносини. Позивач не позбавлений був можливості, з врахуванням наданих йому повноважень, завчасно дізнатись про виплату КНПП «Цуманська пуща» коштів на виконання рішення суду про поновлення звільненого працівника. Будь-яких інших доказів поважності причин пропуску строку позивачем не надано.
Судові рішення в частині стягнення шкоди у розмірі 234 531,00 грн мотивовані тим, що на строк вимушеного прогулу та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суттєво вплинула тривалість розгляду справи № 161/18657/17 у судах (рішення суду першої інстанції про відмову у поновленні на роботі від 13 березня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення суду першої інстанції від 31 травня 2018 року, ухвала Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 23 липня 2018 року, постанова Верховного Суду, якою стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531 грн від 02 жовтня 2019 року). Наведе свідчить про те, що в тривалості розгляду цієї справи об`єктивно відсутня вина відповідача ОСОБА_1 . 
Також суди зазначили, що відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 31 липня 2019 року № 5/5.1-13/8413-19 «Про доведення змін до річного та помісячного обсягу видатків загального фонду державного бюджету на 2019 рік» та доданих до нього документів було зменшено бюджетні асигнування на заробітну плату на суму 61 000 грн. В результаті зменшення уточнений фонд оплати праці на 2019 рік становив 4 059 800 грн, фактично використані 4 059 800 грн. Тобто, додаткових коштів з державного бюджету на оплату праці працівників КНПП «Цуманська пуща» у 2019 році не виділялось, а навпаки відбулось зменшення бюджетних призначень. Відтак, виплата ОСОБА_2 коштів за час вимушеного прогулу була проведена в межах затвердженого фонду оплати праці.
Врахувавши вказані обставини, суди вважали, що розмір шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь КНПП «Цуманська пуща», підлягає зменшенню до 50 000 грн, що буде відповідати положенням статті 11 ЦПК України, яка передбачає забезпечення судом при здійсненні провадження у справі розумного балансу між приватними та публічними інтересами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У грудні 2021 року Міндовкілля подало касаційну скаргу за підписом представника Ярової Є. В. , в якій просятьоскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подає касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені судові рішення є незаконними та необґрунтованими, а також такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Позивачем в касаційній скарзі викладені наступні аргументи:
до сфери управління Міндовкілля належить 74 державних підприємств, установ та організацій, тому непоодинокими є питання стягнення з керівника завданої шкоди в порядку регресу. Відповідальність за затримку розгляду справи № 161/18657/17 судами необґрунтовано покладена на державу в особі Міндовкілля, а не на ОСОБА_1 , яким було незаконно звільнено ОСОБА_2 . Відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (пункт 8 частини першої статті 134, частину третьої статті 233 та статтю 237 КЗпП України) у спірних правовідносинах перешкоджає Міндовкіллю у виконанні своїх функцій із організації охорони та використання природно-заповідного фонду та раціонального використання бюджетних коштів. Отже, справа № 158/2727/21 має виняткове значення для Міндовкілля;
вважає незаконним висновок судів, що Міндовкілля звернулось до суду з позовом через установу поштового зв`язку поза межами річного строку з часу виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказує, що частиною третьою статті 233 КЗпП України в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Міндовкіллю про виплату ОСОБА_2 коштів стало відомо з листа прокуратури Волинської області від 17 грудня 2019 року № 05-1107вих19. Тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 25 085,58 грн подано в межах строків, визначених частиною третьою статті 233 КЗпП України;
судами неправильно застосовано пункт 8 частини 1 статті 134 та статтю 237 КЗпП України, внаслідок чого зменшено розмір шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Вказаний висновок судів суперечить природі повної матеріальної відповідальності та нормам КЗпП України, які не містять підстав зменшення розміру відповідальності. Також зазначає, що не може братись до уваги обставина, що виплата ОСОБА_2 коштів за час вимушеного прогулу була проведена в межах затвердженого фонду оплати праці, оскільки шкода, заподіяна підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, зумовила зменшення винагород інших працівників. Судами не було наведено вагомих та законних підстав та обґрунтованого розрахунку зменшення шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ;
зроблені судами висновки прийняті з порушенням статей 89, 263, 265, 382 ЦПК України, оскільки у них не надано оцінки кожному аргументу Міндовкілля.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з  ОСОБА_1 на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоди, завданої незаконним звільненням працівника в розмірі 209 616,58 грн, тому в іншій частині не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються.
Позиція інших учасників справи
У березні 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін. 
Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що зменшення розміру шкоди, заподіяної працівником, передбачено статтею 137 КЗпП України. Рішення суду першої інстанції про правомірність звільнення ОСОБА_2 набрало законної сили 31 травня 2018 року, 23 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі про перегляд судових рішень про правомірність звільнення ОСОБА_2 . Тобто, Верховний Суд повинен був розглянути касаційну скаргу ОСОБА_2 до 23 вересня 2018 року, однак розглянув справу лише 02 жовтня 2019 року, тобто через більше ніж рік. Саме цей проміжок часу вплинув на розмір коштів за час вимушеного прогулу в сумі 234 531,00 грн. Вказує, що позивач намагається покласти на нього відповідальність за період, коли відповідно до судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій було підтверджено законність наказів від 02 жовтня 2017 року № 23-аг «Про відсторонення ОСОБА_2 від роботи», від 03 жовтня 2017 року № 24-аг «Про оголошення догани ОСОБА_2 », від 10 жовтня 2017 року № 68-ос «Про звільнення ОСОБА_2 », а також за порушення касаційним судом розумних строків розгляду касаційної скарги. Зазначає, що перебуваючи в тривалому стані законних очікувань, що звільнення ОСОБА_2 було проведено законно, а також сподіваючись, що розгляд справи з трудових спорів буде проведено в розумні строки, державний орган в особі позивача намагається стягнути з ОСОБА_1 кошти за незабезпечення державою своєчасного розгляду справи та суперечливу судову практику. 
Крім того зазначає, що додаткових коштів з державного бюджету на оплату праці працівників КНПП «Цуманська пуща» у 2019 році не виділялось, а навпаки відбулось зменшення бюджетних призначень, у 2019 році посади начальника відділу науково-дослідної роботи, начальника Олицько-Цуманського науково-дослідного відділенні, заступника начальника відділу відтворення та збереження природних екосистем та інші на момент поновлення ОСОБА_2 залишались вакантними. Фондом оплати праці КНПП «Цуманська пуща» у 2019 році були враховані і вказані вакантні посади. Отже виплата ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу в сумі 234 531,00 грн проведена в межах затвердженого фонду оплати праці за рахунок вакантної посади КНПП «Цуманська пуща». Таким чином намагання позивача стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 234 531,00 грн суперечить принципам справедливості, а також покладає на відповідача надмірний та індивідуальний тягар. 
Також відповідач звертає увагу суду на обставини, за яких відбувалося звільнення ОСОБА_2 , а саме: відповідно до посадових обов`язків характер роботи начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» відноситься до складних, напружених умов праці, які здатні викликати стійкі функціональні порушення та призвести у більшості випадків до зростання виробничо-обумовлених захворювань та появи окремих випадків професійних захворювань. З метою з`ясування можливості виконувати ОСОБА_2 трудові обов`язки, було прийнято рішення про направлення ОСОБА_2 на проходження позачергового медичного огляду. Ігнорування стану здоров`я ОСОБА_2 як особи з інвалідністю зі сторони відповідача, як керівника Ківерцівського НПП «Цуманська пуща» та допущення ОСОБА_2 , без медичного обстеження, могла призвести до фатальних наслідків. Приступивши до роботи 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 через порушення трудової дисципліни (здійснення прогулів) наказом директора від 10 жовтня 2017 року №68-ос звільнений з роботи. 
Вказує, що доводи касаційної скарги про те, що Міндовкіллю стало відомо щодо незаконного звільнення ОСОБА_2 з листа прокуратури Волинської області є безпідставними, оскільки судові рішення у цій справі були опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень у 2017 році і позивач міг з ними вчасно ознайомитися. Отже річний термін по стягненню 25 085,58 грн сплив, що є підставою для відмови у позові. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2021 року клопотання Міндовкілля про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року та постанови Волинського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року задоволено, поновлено Міндовкіллю строк на касаційне оскарження рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року та постанови Волинського апеляційного суду від 01  листопада 2021 року, касаційну скаргу Міндовкілля залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 158/2727/20, витребувано з суду першої інстанції цивільну справу №  158/2727/20.
У травні 2022 року матеріали цивільної справи № 158/2727/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 09 серпня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Дундар І. О.
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року відмолено Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України у задоволенні клопотання, яке підписано представником Яровою Є. В. , про участь представника у розгляді справи.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 21 лютого 2022 року зазначено, що підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). Касаційна скарга Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Фактичні обставини
Суди встановили, що наказом КНПП «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року    № 32-ос ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща».
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у справі № 161/11916/17 ОСОБА_2 поновлено на посаді та стягнуто з КНПП «Цуманська пуща» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн. Постановами Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року та Верховного Суду від 11 квітня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року залишено без змін.
29 вересня 2017 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща».
Наказом директора КНПП «Цуманська пуща» від 10 жовтня 2017 року № 68-ос ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року у справі № 161/18657/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, визнання незаконними та скасування наказів відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 161/18657/17 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року скасовано, частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , визнано, зокрема, незаконним наказ від 10 жовтня 2017 року № 68-ос, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто з КНПП «Цуманська пуща» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531,00 грн. 
14 листопада 2019 року ОСОБА_2 поновлено на посаді.
Накази про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» видавав ОСОБА_1 , що підтверджено останнім у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні.
На виконання рішень судів КНПП «Цуманська пуща» виплачено ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 259 616,58 грн, а саме:
21 грудня 2017 року- 25 085,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням №291 від 21.12.2017;
28 листопада 2019 року- 215 359,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 28.11.2019;
09 грудня 2019 року - 19 171,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 09.12.2019.
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частини перша та друга статті 4 ЦПК України).
Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу (частина четверта статті 136 КЗпП України).
 
Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини першої статті 134 КЗпП України).
Про те, що відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, неодноразово зазначалось Верховним Судом у постановах від 20 травня 2020 року у справі № 401/1387/17-ц (провадження № 61-37363св18), від 20 червня 2019 року у справі № 462/8925/14 (провадження № 61-13847св18), від 06 грудня 2018 року у справі № 474/658/16-ц (провадження № 61-18198св18), від 10 жовтня 2018 року у справі № 371/1165/16-ц (провадження № 61-20542св18), від 23 квітня 2018 року у справі № 335/7848/15-ц (провадження № 61-1209св18).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134, статті 237 КЗпП України матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини в цьому, у випадках, коли незаконне звільнення або незаконне переведення мало місце за рішенням колегіального органу, керівник цього органу може нести зазначену матеріальну відповідальність в тому разі, коли рішення було прийняте внаслідок його винних протиправних дій.
Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
Щодо позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 25 085,58 грн
Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).
Річний строк може бути поновлений судом у разі його пропуску з поважних причин (стаття 234 КЗпП України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 766/13189/20 (провадження № 61-19700св20) зазначено, що:
«застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що перебіг строку звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, розпочався з дня проведення підприємством належних виплат незаконно звільненому працівнику (вересень 2019 року), тому з цього часу обраховується перебіг встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду».
Схожий за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 401/1745/16-ц (провадження № 61-22009св18).
У справі, що переглядається:
у листопаді 2020 року Міндовкіллязвернулось з позовом в інтересах КНПП «Цуманська пуща» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника;
суди встановили, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у справі № 161/11916/17, яке набрало законної сили 16 листопада 2017 року, встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_2 , наказом директора КНПП «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року № 32-ос. Наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» видавав ОСОБА_1 , що підтверджено ОСОБА_1 у судовому засіданні;
на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у справі № 161/11916/17 КНПП «Цуманська пуща» 21 грудня 2017 року виплатило ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн;
ОСОБА_1 як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну КНПП «Цуманська пуща» у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн;
проте, оскільки перебіг строку звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, розпочався з дня проведення підприємством належних виплат незаконно звільненому працівнику (грудень 2017 року), тому, правильним є висновки судів про те, що з цього часу обраховується перебіг, встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України, строку звернення до суду.
За таких обставин, оскільки Міндовкілля звернулось з позовом у листопаді 2020 року,суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь КНПП «Цуманська пуща» матеріальну шкоду в сумі у розмірі 25 085,58 грн, оскільки Міндовкілля пропустило річний строк звернення до суду за вирішенням спору про покладення майнової відповідальності на службову особу, винну в незаконному звільненні.
Щодо позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 184 531,00 грн 
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04). 
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
У справі, що переглядається:
Міндовкілля звернулось з позовом в інтересах КНПП «Цуманська пуща» до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника у розмірі 234 531,00 грн, виплаченого КНПП «Цуманська пуща» незаконно звільненому працівнику на підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 161/18657/17;
суди встановили, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 161/18657/17, встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_2 , наказом директора КНПП «Цуманська пуща» від 10 жовтня 2017 року № 68-ос. Наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» видавав ОСОБА_1 , що підтверджено ОСОБА_1 у судовому засіданні;
на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 161/18657/17 КНПП «Цуманська пуща» 28 листопада 2019 року виплатило ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі                             215 359,76 грн, 09 грудня 2019 року - у розмірі19 171,24 грн;
при частковому задоволенні позову, суди вказали, що на строк вимушеного прогулу та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суттєво вплинула тривалість розгляду справи № 161/18657/17, зокрема, у суді касаційної інстанції, вина відповідача ОСОБА_1 у тривалому розгляді справи відсутня. Тому суди зменшили розмір шкоди до 50 000 грн, вказавши, що це буде відповідати положенням статті 11 ЦПК України, яка передбачає забезпечення судом при здійсненні провадження у справі розумного балансу між приватними та публічними інтересами;
висновки судів щодо зменшення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, не мотивовані посиланням на норму матеріального права - частину першу чи частину другу статті 137 КЗпП України, яка є єдиною підставою зменшення судом розміру шкоди, що підлягає покриттю; обставини, які можуть бути підставами для зменшення розміру шкоди судами не встановлені.
Таким чином,судові рішення в частині відмови  в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоди у розмірі 184  531,00 грн слід скасувати, позов в цій частині задовольнити, стягнути з відповідача на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоди у розмірі 184 531,00 грн (234  531,00 - 50 000,00), завданої внаслідок незаконного звільнення працівника у зв`язку з оплатою останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені частково з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, судові рішення в частині позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 184 531,00 грн та судового збору скасувати, позов у цій частині задовольнити, в частині позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 25 085,58 грн залишити без змін.
Висновки за результатами розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що:
Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 894,25 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 4 716,38 грн, за подання касаційної скарги у розмірі 6 288,50 грн.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України слід стягнути 12 455,84 грн судового збору.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка підписана представником Яровою Євдокією Василівною, задовольнити частково.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в інтересах Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» до ОСОБА_1 в частині стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника в розмірі 184 531,00 грн та судового збору скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» 184 531,00 грн майнової шкоди, заподіяної підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в інтересах Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» до ОСОБА_1 , в частині стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника в розмірі 25 085,58 грн залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів Українисудовий збір у розмірі 12 455,84 грн.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року та постанова Волинського апеляційного суду від 01 листопада 2021 рокув скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                   В. І. Крат              
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
І. О. Дундар 
Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. М. Русинчук