П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/10028/23	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 11.07.2023, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                                    -           Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Пенсійного  фонду України в Одеській області,  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 	
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Пенсійного  фонду України в Одеській області, в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної  комісії щодо не зарахування періодів роботи з 02.04.1985 року по лютий місяць 1992 року до страхового стажу, необхідного для виходу  на пенсію на підставі п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ,
- зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної  комісії зарахувати до страхового стажу, необхідного для виходу на пенсію на підставі п «б», ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» періоди роботи з 02 04.1985  року по лютий місяць 1992 року на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічної оснастки.
- зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області в особі  Ліквідаційної  комісії направити подання до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо призначення мені пенсії на підставі п «б», ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що починаючи з 2015 року неодноразово зверталась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Позивачка вважає, що  має право на пенсію за вислугою років, оскільки  Закон  України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає таке право для осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній  пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України. 
Вислуга  позивачки  у органах внутрішніх справ становить 17 років 02 місяці 17 днів. На момент подання зави до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області позивачці   вже виповнилося 45 років,  загального стажу у позивачки  більше 25 років. 
У березні 2022 року позивачка вчергове звернулася до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою щодо включення стажу роботи на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення до загального стажу роботи для обчислення пенсії за вислугу років.  Позивачка отримала відповідь голови Ліквідаційної комісії за №9/Ф- 421 від 05.04.2023, в якій відмовлено в нарахуванні пенсії відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки неможливо зарахувати до загального стажу період роботи ОСОБА_1  в Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічної оснастки з 02.04.1985 року по 30.07.1996 року. В трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яку було заведено 21.06.1980 року, є відповідні записи із 02 квітня 1985 року по 1993 рік про роботу на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічної оснастки. Під час роботи на заводі працівниками відділу кадрів було повідомлено позивачку,  що вказана трудова книжка втрачена, і на її ім`я  було оформлено нову трудову книжку НОМЕР_2 . В подальшому працівниками ОДЕЗТО її первісна трудова книжка НОМЕР_1 була знайдена та повернута позивачці. ОСОБА_1 не звернула уваги на те, що дата звільнення з Одеського дослідно-експериментального заводу технологічного оснащення (30.07.1996) не відповідала дійсності, тому що фактично позивачка перестала працювати на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення з 1992 року. Позивачка намагалась виправити недоліки трудової книжки, але архівною установою їй було відмовлено. Вважає, що не повинна нести відповідальність за неналежне оформлення  роботодавцем дублікату трудової книжки. 
Представник відповідача, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до архівної особової справи ОСОБА_1 , останню звільнено з органів внутрішніх справ наказом ГУМВС України в Одеській області від 28 серпня 2012 року № 441 о/с. Вислуга років в органах внутрішніх справ при звільненні ОСОБА_1 становить 17 років 02 місяці 17 днів. ОСОБА_1 не має права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2266-12.  Звертає увагу суду, що наказ ГУМВС України в Одеській області від 28 серпня 2012 року № 441 о/с про звільнення, в якому встановлена вислуга років ОСОБА_1 , не оскаржений та є чинним, а також не оскаржені надані відповіді починаючи з 2015 року.
В своїх зверненнях ОСОБА_1 клопоче, щоб Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області підготувала відповідне подання та нарахувала пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону, а саме із зарахуванням наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Але основними документами, на підставі яких готується розрахунок вислуги років, це послужний список з особової справи та трудова книжка та/або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи). При оформленні на службу в органи внутрішніх справ кадровим підрозділам ОСОБА_1 надала трудову книжку НОМЕР_1 , вона і розглядалася, як основна. 
В архівній особовій справі, в автобіографії, в послужному списку, в архівних матеріалах ОСОБА_1 не міститься інформації про те, що з 02.04.1985 року до 1996 року вона працювала на посаді техніка дослідно- експериментального заводу технологічної оснастки. Тому врахувати період роботи в Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення з 02.04.1985 року до 1996 року є неможливим (безпідставним) у зв`язку з тим, що вже з 03.01.1995 року ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді міліціонера підрозділу забезпечення Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в період з 04.07.1985 року до 04.09.1985 року працювала двірником дому відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 25.01.1993 року до 19.09.1993 року - двірником МЕП 58 Приморського району м. Одеси, з 07.09.1993 року до 10.01.1994 року - прибиральником-двірником МП «ВІТА-ДЕТ», з 11.01.1994 року до 09.01.1995 року - прийняті на посаду службовця загону робочого загону сприяння міліції Київського району м. Одеси. 
У трудових книжках та наданих довідках до Головного управління ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості про роботу за сумісництвом. Відомості трудових книжок позивачки містять накладання страхового стажу (стажу роботи). Робота за основним місцем роботи може бути тільки-на одному підприємстві. Законодавство про працю не передбачає можливості для працівника мати два та більше основних місць роботи. Враховуючи викладене, підготувати відповідне подання для призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 12 Закону, а саме із зарахуванням наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, не передбачалось можливим.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволений частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії  щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічної оснащення (Відкрите акціонерне товариство по виробництву технологічного оснащення) з 02.04.1985 року по грудень місяць 1991 року включно до страхового стажу, необхідного для виходу на пенсію на підставі п «б». ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зобов`язано Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право  на призначення пенсії на підставі п «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» періоди роботи з 02.04.1985 року по грудень місяць 1991 року включно на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення (Відкрите акціонерне товариство по виробництву технологічного оснащення) .
Зобов`язано Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісія розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 08.11.2022 про призначення пенсії на підставі п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» та прийняти рішення щодо оформлення подання про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та щодо направлення подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з урахуванням висновків суду, викладених  в даному рішенні.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 1073 грн. (тисяча сімдесят три гривні) 60 коп. витрат по сплаті судового збору.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочала трудову діяльність з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , яку оформленою 21 червня 1980 року.
Записи вказаної трудової книжки свідчать про періоди роботи позивачки:
21.07.1980 -  01.06.1981 - паспортистка будинок відпочинку «Червоні  зорі»,
27.07.1981- 19.01.1982 - Одеська міська станція, дезінфектор,
01.02.1982-01.09.1982 - прибиральниця, санаторій «Якорь»,
20.09.1982- 11.12.1982 - санітарка, санаторій «Жемчужина»,
01.12.1982 - 08.04.1983 - форматор Одеська фабрика  учбово-наочних посібників,
06.05.1983 - 05.07.1983, 12.07.1983 - 12.09.1983. 19.09.1983 - 19.11.1983, 28.11.1983-30.03.1984, 18.04.1984 - 17.07.1094, 14.08.1984 - 01.09.1984 технік всесоюзний проектно-конструкторський  науково- дослідницький інститут «Пищепромавтоматика»,
01.10.1984 - 01.03.1985 - охоронець, відділ ВО пр. Київському РВВС м. Одеси, 
04.07.1985 - 04.09.1985 - двірник будинок відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,
25.01.1993 - 19.09.1993 - двірник МЕП 58 приморського району,
07.09.1993- 10.01.1994  - двірник  мале підприємство « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,
11.01.1994 -03.01.1995 - службовець загону сприяння міліції Київського району фонду боротьби за правопорядок, 
03.01.1995 - 28 серпня 2012 року служба в органах внутрішніх справ,
18.02.2014 - 12.02.2015 - виплата допомоги по безробіттю Одеський міський центр зайнятості
У другій трудовій книжці позивачки НОМЕР_2 (дата заповнення 02.04.1985) вказано, що позивачка працювала з 02.04.1985 на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення (перейменований у ВАТ по виробництву технологічної оснастки у березні 1994 року), звільнена 30.07.1996. 
Також позивачем надана архівна довідка Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 18.11.2020 № 2524-Ф-11.1-21, про те, що вона прийнята з 02.04.1985 на посаду техніка в технічний відділ Одеського дослідно-експериментального заводу технологічного оснащення, копія наказу №105-к від 28.03.1985, в подальшому переведена з 02.02.1987 диспетчером ПДО, наказ № 112 від 02.02.1987, звільнена з 30.07.1996 з виплатою грошової компенсації за 10 робочих днів відпустки, надана копія наказу про прийняття на роботу №105-к від 28.03.1985, копія наказу № 35 від 30.07.1996 про звільнення за власним бажанням (арк. справи 103. 104, 105)
Позивачка стверджує, що фактично перестала працювати на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення з 1992 року, в трудовій книжці НОМЕР_2 запис про звільнення не відповідає дійсності. Період роботи та отримання зарплати підтверджується довідкою про виплату зарплати. 
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача із заявами щодо оформлення пенсії, в яких пояснювала ситуацію існування двох трудових книжок. але отримувала негативні відповіді (відповідь від 10.10.2015, від 24.12.2015 № 104/31, відповідь  30.12.2015 № 9\Ф-33/31, від 26.10.2016 вх. № 741/зі , відповідь   14.11.2016 № 9/316/зі, від 08.11.2022 № Х-157, відповідь від 22.11.2022 № 9/Х-1654, від 30.11.2022, від 13.02.2023 вх. Ф-30 відповідь від 20.02.2023 № 9/Ф-267).
Так, в грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління МВС в Одеській області за призначенням пенсії за вислугу років, надавши, в тому числі, другу трудову книжку НОМЕР_2 для зарахування стажу роботи на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення. Відповіддю від 20.12.2015 (арк.справи 52) їй було відмовлено через накладання стажу роботи на заводі з 02.04.1985 по 30.07.1996 на службу в органах ВС з 03.01.1995. У відповіді вказується, що  було проведено засідання комісії за участі представників заінтересованих служб ГУ МВС України в Одеській області, у ході якого було прийнято рішення направити матеріали в прокуратуру Одеської області для надання правової оцінки. Також, з метою отримання роз`яснень чи є законні підстави для оформлення пенсійних матеріалів, направлені запити до Державної служби України з питань праці та Департаменту соціального захисту населення Одеської ОДА. З відповіді відповідача від 01.03.2016 вбачається, що 28.01.2016 надійшла відповідь прокуратури Одеської області про те, що матеріали розглянуті, за результатами розгляду на підставі доводів викладених у матеріалах перевірки щодо внесення невстановленими особами недостовірних даних про трудову діяльність до трудової книжки, прокуратурою області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 4201616000000028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.  
У березні 2022 року позивачка звернулась до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою (вх.13.03.2022 № Ф-421) щодо включення стажу на роботі в Одеському дослідно- експериментальному заводі технологічного оснащення для обчислення пенсії за вислугу років. 5 квітня 2023 року отримала відповідь за №9/Ф-421, в якій позивачці  було відмовлено у  нарахуванні пенсії відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк.справи 29-31) відповідач вказав, що період роботи на заводі з 02.04.1985 по 30.07.1996 не має можливості зарахувати, оскільки частково в цей період відповідно до іншої трудової книжки, яка була надана при оформленні на службу в органи внутрішніх справ БТ-І №4337041, вона з 03.01.1995 позивачка проходила службу в ОВС на посаді міліціонера підрозділу забезпечення Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в період з 04.07.1985 до 04.09.1985 працювала двірником дому відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 25.01.1993 до 19.09.1993 - двірником МЕП 58 Приморського району м. Одеси, з 07.09.1993 до 10.01.1994 - прибиральником-двірником МП «ВІТА-ДЕТ», з 11.01.1994 до 09.01.1995 - прийнята на посаду службовця загону робочого загону сприяння міліції Київського району м. Одеси. Звільнено з органів внутрішніх справ наказом ГУМВС України в Одеській області  від 28.08.2012 № 441 о/с. Доказів того, що  було сумісництво основної та додаткової роботи, немає.
Суду надана копія постанови слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 22.03.2016 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (арк.справи 86,87), в якій вказано, що досліджені документи свідчать, що ОСОБА_1 працювала в Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення. В трудових книжка не вбачаються ознаки підробки.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи на Одеському  дослідно-експериментальному заводі технологічного оснащення (Відкрите акціонерне товариство по виробництву технологічного оснащення) з 02.04.1985 лютий 1992 року включно до страхового стажу, необхідного для виходу на пенсію на підставі п «б». ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у підготовці та поданні документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії протиправними, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірним в цій справі є питання щодо відмови відповідача в зарахуванні до загального стажу періодів роботи на Одеському дослідно-експериментальному заводі технологічної оснастки.
З приводу цього, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон - №1788) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).
Відповідно до Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
При цьому працівник не може нести відповідальність за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду, від 06.04.2022 року у справі №607/7638/17.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи відповідно до архівних довідок Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №77-Ф-11.1-21 від 20.01.2015, № 148-11.1-32, 149-11.1-23 від 30.01.2015, №2528-0-11.1- 21 від 18.11.2020 (арк. справи 14, 15, 20, 106), відповідей №462-Ф-11.1-2.1 від 17.03.2016, № 2524-0-11.1-21, №2528-0-11.1-21 від 18.11.2020 Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради на запити позивачки (арк. справи 18, 19), історичної довідки від 20.07.2006 (арк. справи 21) ОСОБА_1 в спірний період з квітня 1985 року по лютий 1992 року працювала на заводі. 
Крім цього, як встановлено, листом від 06.04.2015 № Ф-433/01/1 Державний архів Одеської області Одеської обласної державної адміністрації архів повідомив, що трудовий стаж ОСОБА_1 на Одеському заводі «Спецтехоснастки» за період з 02.04.1985 року по 30.07.1996 року підтверджує архівна довідка видана Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 30.01.2015 №150-11.1-32.
Крім цього, допитана в якості свідка ОСОБА_3 , підтвердила факт праці позивачки  на зазначеному заводі, надала на огляд оригінал своєї трудової книжки НОМЕР_3 , відомості якої свідчать про період роботи  з січня 1988 року - жовтень 1992 року,  з червня 1993 року - 31.10.1995 року.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи на Одеському  дослідно-експериментальному заводі технологічної оснащення (Відкрите акціонерне товариство по виробництву технологічного оснащення) з 02.04.1985 року по грудень  місяць 1991 року включно  до страхового стажу, необхідного для виходу на пенсію на підставі п «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Щодо зобов`язання Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії направити подання до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо призначення мені пенсії на підставі п «б», ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» колегія суддів зазначає наступне.
Пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деякий інших осіб» (надалі - Закон № 2266).
Відповідно до ст. 1-2 Закону № 2266 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби : б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Законом установлено, що пенсії за вислугу років призначаються поліцейським за наявності встановленої цим Законом вислуги та за умови звільнення зі служби.
Заява про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, подається цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві через уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України.
Міністерство та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (пункт 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Згідно п. 2 розділу ІУ Порядку № 3-1 при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію: 1) ідентифікує заявника (його представника); 2) повідомляє інформацію щодо умов та порядку призначення пенсії; 3) реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Фіксує й засвідчує виявлені розбіжності; 4) з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; 5) повідомляє заявника або посадову особу уповноваженого органу (структурного підрозділу) про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; 6) сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; 7) надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем, баз даних згідно з пунктом 15 розділу II цього Порядку; 8) видає заявнику або посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу) розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 9 до цього Порядку) та/або надсилає уповноваженому органу (структурному підрозділу) повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково, та строк їх подання. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.  
Згідно п. 4, 5 розділу ІУ Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних державних електронних інформаційних реєстрах, системах, базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації. 
Рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням:1) пенсія відповідно до Закону призначається після звільнення зі служби особи, яка має право на пенсію відповідно до Закону (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби). 2) якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі цих документів. При надходженні документів, про необхідність надання яких у визначений строк було письмово повідомлено заявника, розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження таких документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується за заявою особи з урахуванням строків, передбачених частиною другою статті 51 Закону. 
Пунктами 1 та 12 зазначеного Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України (органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства внутрішніх справ України.
Єдиним документом, який може містити розрахунок вислуги років для призначення пенсії є подання про її призначення за формою, визначеною додатком 2 до Порядку № 3-1, яке складається після звільнення зі служби і подання заяви про призначення пенсії.
Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і формує подання про призначення пенсії та направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Отже, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в зарахуванні певних періодів її роботи до страхового стажу, колегія суддів вважає, що зобов`язання відповідача направити подання до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо призначення мені пенсії на підставі п «б», ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» буде втручанням у дискреційні повноваження органу.  
Отже, необхідно зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісія розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 08.11.2022 про призначення пенсії на підставі п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» та прийняти рішення щодо оформлення подання про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та щодо направлення подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, тобто визначити обов`язок здійснити свої дискреційні повноваження відповідно до Закону № 1058 та Порядку № 22-1.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року - без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	К.В. Кравченко    Н.В. Вербицька