01.11.23
33/812/475/23
Провадження № 33/812/475/23                                Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                Войнарівський М. М.
Доповідачка апеляційного суду                                Ямкова О. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
   1 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                 Ямкової О. О.
за участю: секретаря         Стрілець К. О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
        за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Михайлова Г. В. на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2023 року, якою 
    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 11 квітня 2023 року о 17 годині 10 хвилині в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області поблизу будинку №39 по вулиці Центральній ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes Benz E 220T», державний номер НОМЕР_1 , та був зупинений представниками патрульної поліції. У зв`язку з підозрою, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків з відеофіксацією події.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Михайлов Г. В. просить поновити йому строк на оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та винесена за його відсутністю. 
Зазначає про те, що представниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, так як не було здійснено повної відеофіксації події та за присутності двох свідків, дані про яких не внесені до протоколу. Не підтверджено відсторонення водія від керування транспортним засобом. Такі порушення в сукупності, на думку захисника, є підставою для визнання проведеного огляду на стан сп`яніння недійсним.
Сумнівним є визначення наявності у водія ознак сп`яніння, так як він пояснював поліцейським, що фарбував та надихався фарби, що призвело до алергічної реакції. 
Не зафіксовано на відеозаписі роз`яснення прав водієві та складання відносно нього протоколу. Такі дії поліції викликають сумніви у достовірності та належності наданих доказів.
Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надав, що призвело до безпідставного притягнення водія до адміністративної відповідальності.
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином. Від ОСОБА_1 заяв та клопотань до суду не надходило. Від захисника Михайлова Г. В. надійшло клопотання про відкладення слухання справи, у зв`язку з його участю в день призначення справи про адміністративне правопорушення, в іншій справі, яка призначена у цей день, але на годину раніше. Тому поважних причин неможливості участі захисника у розгляді справи не надано, з огляду, як на можливість прийняти участь у розгляді кожної справи через різний час їх призначення, так і з врахуванням надання адвокатом переваги одній справі перед іншою, що у розумінні статті 294 КУпАП не є поважною причиною для відкладення справи, строки перегляду якої є обмеженими. Інших клопотань, які роблять неможливість перегляду судового рішення у день призначення справи апеляційним судом, захисником не заявлено. 
За наведених підстав, апеляційний суд розглянув справу за клопотанням та поданою апеляційною скаргою за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Михайлова Г. В., та дійшов висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки помилкове вирахування адвокатом строку, визначеного статтею 294 КУпАП, призвело до незначного його пропуску, внаслідок чого не може стати підставою для порушення прав особи, яку він представляє.
Втім, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на те, що висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними. 
Ці висновки судді ґрунтуються на сукупності доказів, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тому обставини, за яких було вчинено чи не вчинено правопорушення, встановлюються не лише на підставі належних чи допустимих доказів, про що зазначив захисник у скарзі, а на сукупності усіх доказів, що містяться у матеріалах справи, та підлягають оцінці органом, який розглядає справу. 
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинно міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. 
Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Тому суддя першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення водія та свідків, які були присутні при його складанні, згідно яких  ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив положення пункту 2.5 ПДР України.
В особистих поясненнях водій ОСОБА_1 мотивував свою відмову тим, що «не бачить сенсу в проходженні такого огляду, так як спиртні напої не вживав». Будь-яких інших пояснень з приводу фарбування чи стану здоров`я не надав. Такі пояснення щодо мотивування своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 надав лише у судовому засіданні суду першої інстанції, а тому вони продубльовані захисником у змісті скарги, внаслідок чого не мають підтверджень на момент фіксування самої події правопорушення.
Крім того з відеозапису, здійсненому на наґрудний відеореєстратор поліцейського, на роз`яснення водієві ознак, які на думку працівників поліції свідчать про знаходження його в стані алкогольного сп`яніння, зокрема, різкого запаху з порожнини роту, ОСОБА_1 заперечень чи пояснень не надав. 
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписах здійснених працівниками поліції. 
З досліджених відеозаписів, здійснених на відеореєстратор патрульного автомобіля та на нагрудну камеру поліцейського вбачається, що після зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , останньому у присутності свідків роз`яснені причини та місце зупинки, ознаки сп`яніння, порядок проходження огляду та наслідки відмови від його проходження зі складенням адміністративного протоколу. Роз`яснення працівниками поліції здійснено чітко та у доступній формі, але водій ОСОБА_1 висловив своє небажання та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння без мотивації причин. 
Посилання захисника Михайлова Г. В. на порушення працівниками поліції порядку здійснення відеозапису є такими, що суперечать положенням пунктів 5 розділу ІІ та 1 розділу ІІV «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України №1026 від 18 грудня 2018 року, оскільки додані до протоколу два файли відеозапису, кожний окремо, є безперервним та здійснені на різні технічні засоби (відеореєстратор автомобіля та нагрудну камеру), а тому не можуть бути об`єднані в один.
Такими же є і доводи захисника про недійсність проведеного огляду, який на його думку, повинен починатися з моменту початку відеозапису. Ці доводи не ґрунтуються на змісті положень статті 266 КУпАП та є особистою інтерпретацією її положень адвокатом. 
Стаття 266 КУпАП, в цьому розумінні, має лише посилання на те, що під час проведення огляду чи фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, ці дії фіксуються представниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису, а у разі його відсутності у присутності двох свідків. 
Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та з відеофіксацією, а за її відсутності, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами та відеозаписом події, що додані до матеріалів справи, тобто зафіксовані, як за допомогою технічного засобу відеозапису, так і у присутності двох свідків. 
Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не лише надані письмові пояснення у справі, а ще підтверджено обставини правопорушення шляхом проставлення особистих підписів у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 , зокрема щодо роз`яснення йому процесуальних прав. 
Роз`яснення поліцейськими водієві процесуальних прав та прав, передбачених статтями 10 і 63 Конституції України, ОСОБА_1 підтвердив за допомогою свого підпису, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і при викладені своїх письмових пояснень. 
Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. 
Тому доводи захисника у змісті апеляційної скарги про необхідність фіксації події правопорушення у присутності двох свідків та їх відсутність у справі, суперечать як самим матеріалам справи, так і свідчать про поверховість її вивчення захисником. 
Отже, доводи апелянта про порушення прав водія при роз`яснені порядку проходження огляду на алкогольне сп`яніння та наслідки такої відмови, без їх належної фіксації за допомогою відеозапису та без свідків, пояснення яких додані до протоколу, не знайшли свого підтвердження.
Твердження захисника про сумнівність визначення поліцейськими ознак сп`яніння у водія не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції №1452/735, де визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стан сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.
З приводу припущень захисника про не відсторонення водія від керування транспортним засобом, як підставу для закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, то суд враховує, що по-перше, ці припущення не ґрунтуються на матеріалах справи та доказах, а по-друге, відповідальність водія настає не за відсторонення від керування, а за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмову від проходження огляду. 
Тому доводи апелянта про порушення процесуальних прав водія, з огляду положенням КУпАП, не є слушними.
За такого, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В : 

       Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Михайлову Г. В. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Михайлова Г. В. залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова