ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року 
м. Київ

cправа №  925/1338/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 

у справі № 925/1338/18
за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот"
до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 
про стягнення 77 245 484, 11 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.04.2019 у справі №   925/1338/18 позов задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго") на користь Публічного акціонерного товариства "Азот" 50 000 000,00 грн неповернутої фінансової допомоги; 16 334 169,64 грн втрат внаслідок інфляції, 3 561 273,30 грн 3% річних та 602 350,00 грн витрат по сплаті судового збору.
На виконання вказаного рішення Господарським судом Черкаської області 22.05.2019 видано наказ № 925/1338/18 (далі - Наказ № 925/1338/18).
02.04.2020 позивач змінив найменування без процедури реорганізації з Публічного акціонерного товариства "Азот" на Приватне акціонерне товариство "Азот"(далі - ПрАТ "Азот"), що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
12.05.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. (далі - Виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) № 69006081 щодо виконання Наказу №925/1338/18.
Одночасно, 12.05.2022 Виконавцем винесено постанову у ВП № 69006081 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання Наказу №925/1338/18 на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" до закінчення строку дії зазначених обставин. 
У зв`язку із змінами у законодавстві, які усунули підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні ПрАТ "Азот" (стягувач) звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ПВР ДДВС МЮУ) з клопотанням від 29.11.2022 № 501-06/338 про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081.
Короткий зміст поданої скарги
ПрАТ "Азот" звернулося до господарського суду зі скаргою від 12.12.2022 № 501-06/375 на бездіяльність Виконавця у справі № 925/1338/18, в якій просив суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Виконавця щодо неприйняття рішення про продовження (відновлення) вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081 з виконання Наказу № 925/1338/18; 
- зобов`язати Виконавця усунути порушення шляхом поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081, про що винести відповідну постанову.
Скарга мотивована тим, що в порушення вимог закону Виконавцем не поновлено зупинене вчинення виконавчих дій в межах ВП № 69006081 після усунення підстав зупинення та звернення стягувача з відповідним клопотанням. У зв`язку з цим, вбачається незаконна бездіяльність Виконавця.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 у справі №925/1338/18 скаргу ПрАТ "Азот" задоволено; визнано неправомірною бездіяльність Виконавця щодо неприйняття рішення про продовження (відновлення) вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081 з виконання Наказу №925/1338/18; зобов`язано Виконавця усунути порушення шляхом поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081, про що винести відповідну постанову.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 апеляційні скарги ПАТ "Черкасиобленерго" та Відділу ПВР ДДВС МЮУ залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 у справі № 925/1338/18 залишено без змін.
Судові рішення мотивовані обґрунтованістю скарги, оскільки у зв`язку зі змінами законодавства щодо підстав для зупинення вчинення виконавчих дій в разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, відпала обставина, що стала підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081, а тому Виконавець відповідно до частини п`ятої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" був зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, продовжити (відновити) примусове виконання Наказу № 925/1338/18.
Вказані висновки обґрунтовані посиланням на постанову Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 17-14-01/1494, у якій касаційний суд погодився  з висновком суду апеляційної інстанції щодо розміру частки у пакеті акцій ПАТ "Черкасиобленерго", що належать державі.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги 
Відділ ПВР ДДВС МЮУ (скаржник) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №   925/1338/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову (скарги) ПрАТ "Азот" відмовити повністю.
Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. При цьому вказує, що суд апеляційної інстанції, застосовуючи норми права, не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах:
- від 09.07.2019 у справі № 01/1494(14-01/1494) щодо контрольного пакету акцій ПАТ "Черкасиобленерго", який разом складає 71% в статутному капіталі товариства, яким володіє держава України.
- від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17 щодо застосування принципу незворотності дії закону у часі.
Скаржник стверджує, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема статті 58 Конституції України, статті 5 ЦК України, пункту 12 частини першої статті 34, частин п`ятої та сьомої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження".
У контексті допущених судом апеляційної інстанції процесуальних порушень зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Також скаржник доводить, що внесення змін до законодавства, якими визначено нові підстави для зупинення виконавцем виконавчих дій згідно з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", не поширюється на зупинене виконавче провадження, яке відбулося за раніше чинною нормою, не може його змінювати і не є підставою для анулювання цієї вчиненої (завершеної) дії шляхом поновлення виконавчого провадження. 
Скаржник вважає, що зміни до вимог щодо розміру пакету акцій є зміною вимог закону, а не зміною обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. 
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
ПрАТ "Азот" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувані судові рішення без змін.
У своєму відзиві стягувач зауважує, що він у цьому судовому процесі не оскаржує постанову Виконавця від 12.05.2022 про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081 чи правомірність дій з такого зупинення (що станом на момент зупинення вчинені на законних підставах), натомість предметом оскарження є саме бездіяльність Виконавця у зв`язку з не поновленням відповідного ВП після усунення підстав його зупинення
ПрАТ "Азот" вважає, що судами апеляційної інстанції було правильно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Також доводить, що у державного виконавця у разі усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій є чітко визначений обов`язок по продовженню примусового виконання рішення суду. При цьому, з набранням чинності Закону України від 28.07.2022 №2468-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави" (далі - Закон №2468-ІХ), яким у статтю 34 Закону України "Про виконавче провадження" внесено зміни, до триваючих правовідносин щодо примусового виконання рішення у справі № 925/1338/18 державний виконавець повинен застосувати нормативний акт прямої дії у часі.
ПрАТ "Азот" просить суд врахувати постанови Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 925/69/19 та від 15.11.2023 у справі № 925/1387/18, в яких з урахуванням висновків, висловлених Верховним Судом у постанові від 11.01.2022 у справі № 17-14-01/1494, підтримано позицію щодо кількості акцій ПАТ "Черкасиобленерго", які є об`єктом приватизації та викладено висновки щодо застосування частини п`ятої, сьомої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" в розрізі строків та подій, до яких зупиняється вчинення виконавчих дій та підстави їх поновлення.
Касаційне провадження
27.09.2023 до касаційного суду надійшла вищезазначена касаційна скарга.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                            № 925/1338/18 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий,  Картере В.І., Жуков В.Г., що підтверджується витягом з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2023 касаційну скаргу Відділу ПВР ДДВС МЮО залишено без руху; надано скаржнику строк для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16.10.2023 до касаційного суду 01.11.2023 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги з додатками.
Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2023, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відділу ПВР ДДВС МЮО на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №925/1338/18, ухвалено здійснити її перегляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи та перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.
Предметом судового розгляду є скарга стягувача на бездіяльність державного виконавця.
Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.
Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що зупиняючи вчинення виконавчих дій, Виконавець виходив з того, що згідно з наказом Фонду державного майна України від 04.01.2022 № 1 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році" боржник - ПАТ "Черкасиобленерго" включено до об`єктів малої приватизації.
Пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час прийняття постанови про зупинення вчинення виконавчих дій) передбачалось, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Законом № 2468-ІХ внесено зміни в пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", в результаті чого цей пункт був викладений в такій редакції: виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
За змістом частини сьомої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" (з урахуванням змін цієї частини, внесених Законом № 2468-ІХ) у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.
Щодо твердження скаржника про відсутність підстав для поновлення виконавчого провадження з огляду на те, що держава Україна володіє контрольним пакетом акцій ПАТ "Черкасиобленерго", який в сукупності складає 71% в статутному капіталі боржника, тобто відсутні підстави для поновлення виконавчого провадження, Верховний Суд виходить з такого.
У оскаржуваних судових рішеннях на підставі наявних у матеріалах справи доказів попередніми судовими інстанціями встановлено, що держава Україна в особі Фонду державного майна України прямо володіє пакетом акцій у статутному капіталі ПАТ "Черкасиобленерго" у розмірі 46,000038% та опосередковано (через ПрАТ "УкрЕСКО") володіє пакетом акцій у статутному капіталі боржника ПАТ "Черкасиобленерго" у розмірі 25%, загалом 71%. 
При цьому судами враховано, що у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №17-14-01/1494 судом касаційної інстанції встановлено наступне:
"62.1. Наказом Фонду державного майна України № 145 від 05.02.2021 року "Про прийняття рішення про приватизацію державного пакету акцій ПАТ "Черкасиобленерго" прийнято рішення про приватизацію державного пакету акцій розміром 46% статутного капіталу ПАТ "Черкасиобленерго". Оскільки пакет акцій становить менш ніж 50% статутного капіталу ПАТ "Черкасиобленерго" його віднесено до об`єктів малої приватизації.
62.2. Наказом Фонду державного майна України від 25.04.2018 року №550 прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,6585% статутного капіталу ПрАТ "УкрЕСКО", яка володіє 25 % акцій ПАТ "Черкасиобленерго".
62.3. Будь-якого рішення органу приватизації в розумінні Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" Фондом державного майна України про приватизацію саме вказаних 25% акцій ПАТ "Черкасиобленерго", не приймалось.
64. Враховуючи встановлене (пункт 62 цієї Постанови), колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що державний пакет акцій ПАТ "Черкасиобленерго" в розмірі 25%, якими володіє ПрАТ "УкрЕСКО", та які фактично (опосередковано) належать державі, не є об`єктом приватизації відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", відтак, на цей час відсутні підстави для застосування положень частини 5 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", які виникають у разі прийняття рішення про включення пакетів акцій ПАТ "Черкасиобленерго" 46% та 25% відповідно до переліку об`єктів приватизації.".
Відтак, Верховним Судом у постанові від 11.01.2022 у справі №17-14-01/1494 встановлено, що об`єктом приватизації є пакет акцій ПАТ "Черкасиобленерго", що належать державі, в розмірі 46%
Згідно частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Ураховуючи наведене, встановлені Верховним Судом щодо ПАТ "Черкасиобленерго" обставини підтверджують позицію судів попередніх інстанцій відносно того, що оскільки пакет акцій, які підлягають приватизації, становить менше ніж 50% статутного капіталу ПАТ "Черкасиобленерго", правові підстави для зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з внесенням до вказаної норми змін Законом №2468-ІХ, відпали.
За таких обставин, доводи скаржника про те, що після внесення законодавцем змін до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у Виконавця не було законних підстав для відновлення зупиненого виконавчого провадження, є помилковими та не гуртуються на нормах закону.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Проте, строки розгляду заяв та клопотань сторін зазначеним законом не встановлені.
Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (частина п`ята статті 35 Закону України "Про виконавче провадження").
Невиконання судового рішення та несвоєчасне вчинення державним виконавцем передбачених законом дій безпосередньо порушує право стягувача за виконавчим документом.
Як зазначалось вище, у зв`язку зі змінами в законодавстві стягувач звернувся до Відділ ПВР ДДВС МЮУ з клопотанням від 29.11.2022 № 501-06/338 про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081. Указане клопотання, як встановлено судами, отримано Відділом ПВР ДДВС МЮУ 02.12.2022, що підтверджується трекінгом відстеження поштового відправлення (№1800108970626).
Суди попередніх інстанцій встановили, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують розгляд органом ДВС клопотання стягувача від 29.11.2022, а також докази вчинення Виконавцем дій по продовженню (відновленню) примусового виконання Наказу № 925/1338/18, що є очевидною бездіяльністю виконавця, у зв`язку з чим дійшли висновку про задоволення відповідної скарги стягувача.
З урахування наведеного, Верховний Суд погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про те, що із набранням чинності Законом України № 2468-IX в частині внесення змін до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", правові підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 69006081 відсутні як такі.
Відтак, у відповідності до частини п`ятої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавець мав продовжити (відновити) примусове виконання Наказу № 925/1338/18.
Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 925/2073/13, від 01.11.2023 у справі №925/69/19, від 15.11.2023 у справі № 925/1387/18..
Відтак, наявність у вказаних постановах Верховного Суду висновків щодо застосування пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами, внесеними згідно із Законом №2468-ІХ) до правовідносин, які виникли до набрання чинності відповідних змін, спростовують протилежні доводи скаржника.
Твердження заявника касаційної скарги з посиланням на нову редакцію частини сьомої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" про те, що введення законодавцем нових вимог щодо підстав для зупинення вчинення виконавчих дій не може впливати на ту частину відносин боржника та державного виконавця, які вже вчинені та завершені (тобто існує зупинення виконавчого провадження по старому закону), оскільки зміни до вимог щодо розміру пакету акцій є зміною вимог закону, а не зміною обставин для зупинення вчинення виконавчих дій, Верховний суд вважає помилковими та такими, що свідчать про довільне трактування скаржником вимог закону.
Так, частиною сьомою статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" (у новій редакції) встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.
При цьому, вказані строки стосуються саме приватизації 50 і більше відсотків пакетів акції (часток) боржника, як визначено новою редакцією закону. Тобто, дана норма не підлягає застосуванню до спірної ситуації, адже приватизації ПАТ "Черкасиобленерго" підлягає пакет акцій розміром 46%.
Цією нормою, яка передбачає дві конкретні підстави для поновлення вчинення виконавчих дій, зупинених у зв`язку із приватизацією пакета акцій боржника, частиною п`ятою статті 35 Закону "Про виконавче провадження" передбачено загальне правило, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, а саме, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
Висновки щодо застосування частини п`ятої, сьомої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" в розрізі строків та подій, до яких зупиняється вчинення виконавчих дій та підстави їх поновлення, викладені Верховним Судом у постанові від 01.11.2023 у справі № 925/69/19 у подібних правовідносинах.
Щодо посилання в касаційній скарзі на порушення норм статті 5 ЦК України та статті 58 Конституції України у контексті неможливості поновлення вчинення виконавчих дій через незворотність дії законів у часі, Верховний Суд зазначає таке.
Частиною другою статті 5 ЦК України визначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 
Вказана норма кореспондується з приписами частини першої статті 58 Конституції України, згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (рішення Конституційного Суду України від 02.07.2002 №13-рп/2002).
При цьому не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акту щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія нормативного акту в часі).
Нормами Закону № 2468-ІХ внесено зміни в пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав зупинення виконавчого провадження, внаслідок чого підстава, яка була передбачена у старій редакції цього Закону, відпала.
Тобто, зазначена норма права у новій редакції містить вказівку на підставу зупинення виконавчого провадження, яка є відмінною від попередньої редакції.
Враховуючи викладене, судами попередніх інстанцій правильно застосовано наведену норму до триваючих правовідносин, а саме до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, безпосередньо застосувавши нормативний акт прямої дії у часі.
Інші доводи скаржника щодо необхідності урахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17 та від 09.07.2019 у справі № 01/1494(14-01/1494), колегія суддів вважає помилковими з огляду на нерелевантність зазначеної практики обставинам цієї справи.
Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалені у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі належно встановлених судами попередніх інстанцій обставин і оцінених доказів, тому доводи скаржника про невірне застосування судами норм права Верховний Суд відхиляє з підстав їх необґрунтованості.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення у справі, Верховний Суд не встановив порушення чи невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.
Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Відділу ПВР ДДВС МЮО та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень у цій справі без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №925/1338/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                    С.В. Жуков
                                                                                                    В.І. Картере