Справа № 751/8608/23 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/902/23 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у  м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду  м. Чернігова від 08 листопада 2023 року,

                                В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як установив суд, 02 жовтня 2023 року, о 06 год. 32 хв., по вул. Старобілоуська, 63, у м. Чернігові, на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane Classik MGL», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати.
Вказує,  що на даний час він перебуває на військовій службі по мобілізації, а саме в зоні проведення бойових дій. Має посвідчення учасника бойових дій, нагороджений за оборону м. Чернігова, протягом тривалого часу брав участь у боях на Соледарському напрямку, на теперішній час перебуває безпосередньо на кордоні північного напрямку. Вважає, саме ці обставини міг би взяти до уваги місцевий суд, призначаючи йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не обгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на час перебування його у складі Збройних Сил України. Статтею 335 КПК України визначено, що зупинення провадження у справі внаслідок перебування обвинуваченого у Збройних Силах України під час мобілізації на особливий період є не правом, а обов`язком суду.

На  апеляційний  розгляд  ОСОБА_1 не прибув. Повідомлений про день і час проведення судового засідання в установленому законом порядку. Заяв про перенесення розгляду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 його винуватості  у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:  відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;  даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №610646 від 02.10.2023, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення;  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів є виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з ротової порожнини; тремтіння пальців рук; поведінки, яка не відповідала обстановці; роздруківкою з приладу Alcotest 6810 ARСЕ-0238, відповідно до якого водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Дані протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього докази у своїй сукупності беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
На запису з відео реєстратора поліцейського автомобіля видно, що ОСОБА_1 рухається у  ранішній час доби на автомобілі «Renault Megane Classik MGL», державний номерний знак НОМЕР_1 , його зупиняють працівники поліції та підходять до водія. В автомобілі, на сидінні водія за кермом перебуває ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у водія, у поліцейського виникли підозри про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський  вимагав проходження огляду для перевірки такого стану на місці зупинки або у лікарні. Водій ОСОБА_1 не заперечував, що вживав спиртне напередодні, погодився на огляд із застосуванням технічного приладу, який під відеозапис продув і результат якого показав 0, 85 проміле, що відповідало зовнішнім ознакам водія, його поведінці, мові та координації рухів.
Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На відеозапису ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду на місці зупинки транспортного засобу. Неодноразово пропонував поліцейському домовитися, щоб уникнути відповідальності, на що поліцейський не погодився і попередив що ведеться фото, відеофіксація та про кримінальну відповідальність.
Посилання ОСОБА_1 на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає один вид стягнення – суму штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.
Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17 березня 2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 повинен розуміти, що сідаючи за кермо напідпитку, поставив у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху, а також інших людей, які могли перебувати поряд з проїжджою частиною по напрямку руху його автомобіля.
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець