Справа № 738/649/23 	Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В. 	
Провадження № 33/4823/770/23 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2023 року,

                                   У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з нього на користь держави 536,80 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2023 року близько 22-36 год ОСОБА_1 по вул. Жукова, 6 в м. Мена Чернігівської області керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу у його відсутність та у відсутність його захисника, він не був належним чином повідомленим про день та час її  розгляду, чим було порушено його право на захист. 
Вказує, що на порушення вимог ст. ст. 265-2, 266 КУпАП, працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом та не здійснили тимчасове його затримання. 
Звертає увагу, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було виписано вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.    
Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.   
Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, з результатами приладу Драгер не погоджувався, проте він не знав, що в цьому випадку можна поїхати до лікарні для проведення освідування. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративні правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер».
Ці обставини підтверджуються даними алкотестера «Драгер», за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,52%о, тобто, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
З переглянутого відеозапису, який є безперервним, встановлено, що за порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху (водій не пристебнутий паском безпеки), був зупинений автомобіль. Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він погодився пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу. Проведення працівниками поліції даного огляду водія ОСОБА_1 здійснювався з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння - 0,52%о. Вказані обставини останній не заперечував. Крім того, з відеозапису вбачається, що будь-яких зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, також не повідомляв про свою незгоду з результатами проведеного огляду, а навпаки намагається домовитися з поліцейськими не складати стосовно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення. З вказаних підстав посилання апелянта на те, що він не погоджувався з результатами проведеного огляду не заслуговують на увагу.   
Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», ОСОБА_1 зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим  доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву. 
Твердження апелянта про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складалося після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, так як направлення виписано під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.   
Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без належного його повідомлення, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи він до суду не надавав, його інтереси в суді 1 інстанції представляв адвокат Минцев О.В., який був присутній у судовому засіданні, тому в даному випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутність якого не є обов`язковою.
Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було. Крім того таке право ОСОБА_1 поновлено апеляційним судом. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було виконано вимог ст. 265-2 КУпАП щодо тимчасового затримання транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки застосовуються  виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.
Інші твердження апелянта, зокрема в частині не відсторонення його від керування транспортним засобом висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого  правопорушення, особи порушника, ступені його вини. 
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.     

Суддя	С. О. Акуленко