ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року	Львів	Справа № 500/5854/23 пров. № А/857/18298/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Качмара В.Я., Мікули О.І.,
за участю секретаря судового засідання          Єршової Ю.С.,
представника позивача                               Никитюка Р.І.,
представника відповідача                              Чайківської М.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року про забезпечення позову за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ухвала суду першої інстанції постановлена суддею Баб’юком П.М. в м. Тернопіль Тернопільської області 15 вересня 2023 року, дата складення повного тексту судового рішення 15 вересня 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також – ФОП ОСОБА_1 , заявник) звернувся із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження від 05.09.2023 № 773-л Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі також – ГУ ДПС у Тернопільській області, апелянт) про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 19040314201900179, яка видана ФОП ОСОБА_1 , термін дії з 11.07.2019 по 11.07.2024 (місце торгівлі: АДРЕСА_1 автозаправна станція (АЗС) до набрання законної сили рішення у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування розпорядження № 773-л від 05.09.2023 «Про анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 ».
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи, що така прийнята з порушенням норм процесуального права, ГУ ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб. ГУ ДПС у Тернопільській області вказує, що суд першої інстанції не з`ясував, які наслідки впливу таких заходів забезпечення позову будуть мати на права та свободи заінтересованих осіб, що в свою чергу вказує на те, що обраний захід забезпечення позову є таким, що застосований судом без з`ясування всіх фактичних обставин, які стосуються дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб. Апелянт вважає, що доводи позивача у заяві про забезпечення позову не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, їх співмірність та збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб.
У відповідь на подану апеляційну скаргу заявник подав відзив, у якому заперечує проти вимог скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача проти задоволення такої заперечував.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 вересня 2023 року розпорядженням № 773-л ГУ ДПС у Тернопільській області зобов`язано анулювати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1 .
Підставою для анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 , згідно розпорядження, зазначено, що відповідно до статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального» (далі також – Закон № 481/95- ВР) із змінами і доповненнями, на підставі встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій) не зазначені в ліцензії.
Заявник не погоджується із прийнятим розпорядженням ГУ ДПС у Тернопільській області № 773-л від 05.09.2023 та вважає його таким, що прийняте з грубим порушення норм матеріального права і має намір звернутись до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом, предметом якого буде визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження.
Вважаючи, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із цією заявою про забезпечення позову.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних фінансових наслідків для нього та істотно ускладнить поновлення його прав, оскільки заборона здійснення роздрібної торгівлі пальним призведе до зупинення господарської діяльності позивача, втрати прибутку, неможливості виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та зборів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Статтею 150 Колесу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Таким чином, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову, у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Як зазначено Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року (справа № 520/1545/19), від 01 жовтня 2019 року (справа № 420/912/19) ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або - очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Отже, у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також, вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ФОП ОСОБА_1 покликається на те, що є роботодавцем для 10 працівників, зупинення господарської діяльності внаслідок анулювання ліцензій може мати наслідком скорочення штату, невиплату заробітної плати та несплату податків, зборів до бюджету, в силу відсутності обігових коштів. Також вказує, що незабезпечення позову призведе до неможливості виконати зобов`язання, внаслідок чого заявник понесе матеріальні збитки та порушить діяльність інших суб`єктів господарювання, які є його контрагентами.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято розпорядження від 05.09.2023 № 773-л про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 19040314201900179, яка видана ФОП ОСОБА_1 , термін дії з 11.07.2019 по 11.07.2024 (місце торгівлі: АДРЕСА_1 .
При цьому, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівлі пальним (КВЕД 47.30).
Однак відповідачем 05 вересня 2023 року прийнято розпорядження № 773-л про анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним.
Порядок анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним врегульовано нормами Закону № 481/95-BP шляхом прийняття органом ліцензування, який видав ліцензію, письмово розпорядження.
Так, анулювання ліцензії - це позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження
Згідно зі статтею 3 Закону № 481/95- ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, з моменту одержання позивачем розпорядження відповідача про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, ліцензія № 19040314201900179 вважається недійсною, а тому фактично до розгляду адміністративної справи за позовом ФОП ОСОБА_1 оскаржуване розпорядження набирає чинності та створює правові наслідки у вигляді анулювання ліцензій.
Крім того, анулювання ліцензії має наслідком припинення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 до моменту перевірки правомірності прийняття оскаржуваного розпорядження у судовому порядку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки ФОП ОСОБА_1 фактично буде позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність до моменту перевірки правомірності прийняття оскаржуваного розпорядження. 
Враховуючи усе наведене вище, а також наявні у справі докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі незупинення дії розпорядження ГУ ДПС у Тернопільській області від 05.09.2023№ 773-л, якщо позивачем при розгляді адміністративної справи буде доведено протиправність дій відповідача, та у випадку прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог і до моменту набранням ним законної сили, може скластись ситуація, при якій для відновлення прав позивача у подальшому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що заходи забезпечення адміністративного позову щодо зупинення дії розпорядження, про вжиття яких у заяві просить позивач, відповідають предмету позову, разом з тим, вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскаржуваного розпорядження відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду у судовому засіданні всіх обставин справи.
Колегія суддів зазначає, що обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі у визначений позивачем спосіб.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Апеляційний суд враховує також правову позицію Верховного Суду в аналогічних справах, викладену в постановах від 06.04.2023 (справа № 300/4615/22), від 22.03.2023 (справа № 380/8301/22).
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Одночасно апеляційний суд відкидає покликання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у справі № 640/14488/22, оскільки обставини даної справи не є подібними до спору, що розглядається.
Крім того, слід наголосити на те, що факт офіційного працевлаштування на АЗС, діяльність якої внаслідок спірного рішення відповідача, може бути зупинена, підтверджується наявними у справі доказами.
Відтак, заперечення апелянтом даного факту не відповідає встановленим судом обставинам справи.
Згідно статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 150, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року про забезпечення позову у справі № 500/5854/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 23.11.2023