ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 687/189/23
Провадження № 22-ц/4820/1985/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 687/189/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг 2012» на ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Агрохолдінг 2012» про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Агрохолдінг 2012», в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений 03 листопада 2014 року між нею та ТзОВ «Оболонь Агро», площею 2,2587 га кадастровий номер 6825281200:05:001:0119, розташованої на території Вишнівчинської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрований 25 грудня 2015 року за № 12791140, яка належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 026181.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п 5 ч 1 статті 257 ЦПК України.
У липні 2023 року ТзОВ «Агрохолдінг 2012» звернулося до суду з заявою, в якій заявник просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення. 
ТзОВ «Агрохолдінг 2012» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказує, що судом не прийнято до уваги, що звернення позивача до суду в даному випадку є цілковито необґрунтованим та недобросовісним зверненням, без наявності реального предмету спору між сторонами даної справи, про що відповідач наголошував у відзиві на позов. Крім того, саме разом із відзивом на позов було надіслано документи, які вказала на відсутність реального предмету спору, тому позивачка одразу подала клопотання про залишення поданої неї позовної заяви без розгляду. Тому, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, посилається що зі змісту поданої апеляційної скарги не зрозуміло в чому саме відбулося зловживання правом позивачем, оскільки вона скористалася своїм правом, згідно вимог законодавства на звернення до суду і будь якої недобросовісної поведінки з її боку не відбувалося. У поданій представником відповідача заяві про стягнення судових витрат не було наведено належних обґрунтувань та додано доказів щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами, а саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтованість дій.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 2,257 га, кадастровий номер 6825281200:05:001:0119, на території Вишнівчинської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. 
05 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оболонь Агро» було укладено договір оренди даної земельної ділянки строком на 10 років.
       15 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оболонь Агро» було укладено додаткову угоду до договору оренди даної земельної ділянки 05 листопада 2014 року.
22 вересня 2021 року діяльність ТОВ «Оболонь Агро» припинено в зв`язку з його реорганізацією в ТОВ Агрохолдинг 2012», яке є правонаступником ТОВ «Оболонь Агро».
       В зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 подала до суду позов про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05 листопада 2014 року, укладеного між нею та ТОВ «Оболонь Агро», з посиланням на норми ст. 32 закону України «Про оренду землі», ст. 783 ЦК України. 
       В обгрунтування позову позивач зазначала, що не бажає укладати з ТОВ Агрохолдинг 2012» змін до договору оренди земельної ділянки та надавати в подальшому даній юридичній особі в оренду земельну ділянку. а орендар в добровільному порядку розривати договорі оренди розривати не бажає. 
04 квітня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про залишення її позову без розгляду, яка ухвалою суду від 24 квітня 2023 року була задоволена.
Представник відповідача ТОВ «Агрохолдинг 2012» - адвокат Коваль Ю.В. 27.07.2023 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, яким стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.. В обґрунтування вимог представник відповідача вказує, що ним у відзиві було заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у справі №687/189/23, проте питання про судові витрати судом вирішено не було, що в свою чергу, на підставі ст. 270 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні даної заяви було відмовлено.
Згідно п. 3ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
       Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3статті 133 ЦПК України).
Згідно з частинами 1 і 2статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За нормами ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Отже, відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Подібні висновки викладені у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 06 липня 2023 року в справі № 750/6669/22.
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21, зазначено, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.
Звертаючись з клопотанням про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем у цивільній справі, представник відповідача не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України. 
Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію судових витрат, понесених відповідачем у цивільній справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та відповідно не можуть вважатися необґрунтованими і тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.
       Доводи апеляційної скарги, що судом не прийнято до уваги, що звернення позивача до суду в даному випадку є цілковито необґрунтованим та недобросовісним, без наявності реального предмету спору між сторонами даної справи, про що відповідач наголошував у відзиві на позов, а тому, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, слід відхилити.
Як правильно зазначено судом першої інстанції звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1статті 4 ЦПК України).
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже чинним законодавством передбачено право особи звернутись до суду з позовом про розірвання договору, таким своїм правом позивачка скористалась.
Крім того за змістом пункту 5 частини 1статті 257 ЦПК України позивач має право до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду, що позивачем і було зроблено.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що позивач діяв недобросовісно, систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору та його дії є умисними з метою ущемлення прав та інтересів відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Чемеровецького районного суду від 30 серпня 2023 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг 2012» залишити без задоволення.
Ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова