ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1173/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/3376/20 Категорія: 310000000 	Прилуцький В.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,
за участю секретаря Новицької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Возного Богдана Станіславовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -
в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у періоди з 31 грудня 2005 року по 28 квітня 2009 року та з 09 лютого 2013 року від 09 листопада 2020 року.
Від шлюбу вони з відповідачем спільних неповнолітніх дітей не мають. Однак, оскільки в період шлюбу мали спільний бюджет, вели спільне господарство, відтак мають спільне сумісне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Так, квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 04 вересня 2002 року, право власності на дану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 30 квітня 2004 року.
Разом з тим, у період шлюбу сторони провели реконструкцію належної відповідачу квартири на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 47 від 24 січня 2008 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 24 листопада 2005 року № 1127 «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов», яким відповідачу було надано дозвіл на проведення реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Після проведеної реконструкції квартири, змінилась загальна площа квартири з 41,3 кв.м до 52,1 кв.м, та житлова площа з 25,7 кв.м до 32,6 кв.м. Відтак, позивач вважає, що проведення реконструкції квартири, шляхом проведення капітального ремонту, призвело до значного поліпшення побутових умов, внаслідок чого збільшилась вартість квартири. При цьому зауважує, що вона приймала безпосередню участь у фінансових витратах на дані поліпшення умов проживання.
Крім того ОСОБА_2 зазначила, що з кінця 2011 року сторони знову проживали разом, вели спільний бюджет, та придбали за спільні кошти автомобіль марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому зауважила, що хоча право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем, однак під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вона приймала активну фінансову участь у погашенні кредиту за даний автомобіль. Відтак, вважає, що вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Всі неодноразові звернення до відповідача з проханням розподілити спільно нажите майно добровільно, виявились марними, домовленості про добровільний поділ майна сторонами не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
На підставі викладеного та з урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя. Крім того позивач просила суд здійснити поділ вказаного вище майна у рівних частках, тобто по 1/2 його частині, визнавши за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спірної квартири, а також на 1/2 частину автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брала участь коштами або працею у покращенні спірного нерухомого майна.
Суд дійшов до переконання, що висновок експерта № 529/21/1401/21-23 від 19 жовтня 2021 року не може слугувати доказом істотності збільшення вартості квартири АДРЕСА_1 , оскільки позивач - ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження того, що вона брала участь коштами або працею в описаних у вказаному висновку покращеннях нерухомого майна.
Крім того судом першої інстанції зананчено про те, що у даній справі предметом спору є двокімнатна квартира, площа якої після проведення реконструкції шляхом здійснення прибудови збільшилась на 10,8 кв.м, що складає 26 відсотків від загальної площі квартири на час її придбання, разом з тим суд вважав, що 26 відсотків на які збільшилась площа спірної квартири у порівнянні із площею, що становила ця квартира до часу здійснення прибудови до неї, не призвело до істотного збільшення вартості цього нерухомого майна, оскільки таке поліпшення є малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який відповідач мав на праві приватної власності до часу укладення шлюбу із позивачем.
Щодо позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля та визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину, то судом встановлено, що вказаний автомобіль було придбано відповідачем у період коли сторони між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували, а тому дане майно є особистою приватної власністю відповідача. В ході судового розгляду позивач не надала жодних письмових доказів на підтвердження обставин щодо спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю з кінця 2011 року по 09 лютого 2013 року, тобто до моменту повторного офіційного укладення шлюбу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Возний Б.С. оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що судове рішення є незаконним, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного зясування судом обставин справи, а тому просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що порушення судом норм процесуального права полягає у безпідставних неодноразових відмовах суду у задоволенні клопотань представника позивача у витребуванні доказів, а тому позивач була позбавлена права у доведенні обставин на які вона посилалась у даній справі.
Внаслідок неодноразових відмов суду у задоволенні клопотань про витребування доказів, позивач не змогла довести той факт, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, оскільки витребування кредитних договорів дало б змогу з`ясувати, що кошти за автомобіль в тому числі сплачувались під час перебування позивача та відповідача у шлюбі та відповідно така сплата здійснювалась із спільним коштів.
Окрім того, відмовою у витребуванні у Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області інформацію про перелік транспортних засобів, які ставилися на облік на ім`я ОСОБА_3 в період з 31 грудня 2005 року до моменту надання відповіді, суд позбавив можливості позивача довести ті обставини, що під час зареєстрованого шлюбу, спільного проживання та ведення спільного господарства, відповідач придбав інші транспортні засоби, окрім того, що вказаний у позовній заяві, які також можна було б включити у предмет позову.
На думку позивача, ремонтно-будівельні роботи, які були виконані в квартирі АДРЕСА_1 призвели до значного та істотного збільшення майна (квартири), а тому відповідно є підставою для визнання вказаної квартири спільним сумісним майном, що створює підстави для поділу такого майна у судовому порядку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 не погоджується з доводами апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить його залишити без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони двічі перебували у зареєстрованому шлюбі. Так, 31 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області між сторонами було вперше зареєстровано шлюб, який 28 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області було розірвано, про що складено актовий запис № 98 (т.1 а.с. 5,6).
09 лютого 2013 року між сторонами по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області було повторно зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду від 09 листопада 2020 року у справі №703/2934/20, що набрало законної сили 09 грудня 2020 року (т.1 а.с. 7).
Згідно з копіїєю свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.02. 2021 позивач ОСОБА_4 , після державної реєстрації шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (т. 1 а.с. 109).
Предметом даного спору про поділ майна подружжя є квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки «HYINDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , власником яких є відповідач у справі ОСОБА_3 .
Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу від 04 вересня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4448, ОСОБА_3 є власником 2-х кімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна № 222201798 від 01 вересня 2020 року (т.1 а.с. 8, 9).
Отже право власності на вказану квартиру набуто відповідачем до реєстрації шлюбу із позивачем, а саме 04 вересня 2002 року.
Обґрунтовуючи такі позовні вимоги ОСОБА_2 вказала, що в спірній квартирі за час шлюбу було проведено реконструкцію, зроблений капітальний ремонт, квартира збільшилася у розмірах за рахунок прибудови.
Відповідно до архівної копії рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 47 від 24 січня 2008 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 24 листопада 2005 року № 1127 «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов», ОСОБА_3 надано дозвіл на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 , з прибудовою веранди, розширення кухні за рахунок частини балкону та розширення кімнати за рахунок частини балкону (т.1 а.с. 10).
Згідно зі статтею 57 СК України у редакції на час укладення сторонами шлюбу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
У частині сьомій вказаної статті передбачено, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.
Той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей (частина перша статті 59 СК України).
Отже, за загальним правилом майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю, тоді як спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте під час шлюбу.
Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зазначила, що «Втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя позивач має довести, що збільшення вартості майна є істотним і в таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Судуу справі №534/1017/20 (провадження №61-6644св22) від 09 листопада 2022 року.
За частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи № 529/21/1401/21-23 від 19 жовтня 2021 року, експерт дійшов наступних висновків: 1) вартість ремонтно-будівельних робіт, які були виконані в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до результатів проведеного обстеження, в цінах діючих на момент проведення дослідження, складає 273 501,00 грн. в тому числі: прибудова - 91 975,00 грн., приміщення квартири - 181 526,00 грн.; 2) поліпшення (ремонт, реконструкція) квартири АДРЕСА_1 за період з 31 грудня 2005 року по теперішній час привело до істотного збільшення вартості вказаної квартири, а саме:
- збільшення загальної площі квартири на 10,8 кв.м, що складає 26% від загальної площі квартири на час її придбання. До реконструкції загальна площі квартири складала 41,3 кв. м, після реконструкції загальна площі квартири складає 52,1 кв. м,
- покращення технічного стану приміщень квартири: заміна віконних блоків, заміна трубопроводів водопостачання, каналізації, опалення, заміна сантехнічних приладів, заміна газового обладнання, улаштування теплої підлоги на кухні та покращення якості опоряджувального покриття конструктивних елементів (стеля, стіни, підлога),
- вартість ремонтно-будівельних робіт, які були виконані в квартирі АДРЕСА_1 , згідно результатів проведеного обстеження, в цінах діючих на момент проведення дослідження, складає 273 501 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірна квартира АДРЕСА_1 , не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона придбана відповідачем 04 вересня 2002 року, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_2 . При цьому, позивач не надала суду доказів того, що за час шлюбу істотне збільшення вартості спірної квартири відбулося у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи за рахунок внесення нею її власних коштів у значному розмірі чи власних трудових затрат та, що саме її внесок є, у розумінні статті 62 СК України, істотним для можливості визнання спірного нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлена права звернутись з вимогами про стягнення частини збільшення вартості поліпшень у спірній квартирі за наявності для цього законних підстав.
Крім того, доводи апеляційної скарги в частині того, що судом безпідставно не витребувано докази із Регіоналнього сервісного центру МВС У Чекраській області про зареєстровані транспортні засоби на ОСОБА_3 для встановлення об`єму спільно нажитого майна, а також кредитні договори, які за твердженнями погашалися сторонами під час перебування у шлюбі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції при розгляді клопотань надано вичерпну відповідь з аргументацією їх відхилення.
Зокрема, при розгляді клопотань при витребування доказів, судом зазначео, що інформацію про зареєстровані транспортні засоби можливо отримати через офіційний сайт Головного сервісного центру МВС України. За вказаних обставин, позивач не була позбавлена можливості самостійно отримати зазначені докази, а саме перелік транспортних засобів, які ставилися на облік (реєструвалися/перереєстровувалися) на ОСОБА_3 та відомості про зняття з обліку транспортних засобів, що були зареєстровані на ОСОБА_3 . 
З приводу заявленого клопотання про витребування відомостей у Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів з ліквідації АТ «Дельта Банк» Матвієнка А.А. щодо укладених відповідачем договорів кредиту та застави за вказаний у клопотанні про витребування доказів період, судом першої інстанції зазначено, що представником позивача в цій частині заявленого клопотання про витребування доказів не наведено конкретних обставин, які може підтвердити кожен із витребуваних представником позивача доказ та їх значення для правильного розгляду та вирішення справи. Представник позивача не навів причин, з яких особисто позивач чи представник не можуть одержати докази, які просять витребувати у клопотанні. Крім цього до клопотання не долучені відомості, що свідчать про неможливість отримання таких доказів особисто позивачем чи представником. За таких обставин, суд вважав, що у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів в цій частині слід відмовити.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає підставними міркування суду про те, що відсутні передбачені статтею 62 СК України підстави виникнення права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, що належало чоловіку на праві особистої приватної власності.
Щодо позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину, то колегія суддів враховує наступне. 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів № 31/23-614 від 02 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу, а саме автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», 2012 року випуску, дата державної реєстрації права власності – 25 грудня 2012 року.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що вказаний автомобіль було придбано відповідачем у період після державної реєстрації розірвання шлюбу між сторонами та до повторної реєстрації шлюбу між ними, тобто у вказаний період сторони між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Однією із підстав заявлення позивачем вказаної вимоги є те, що за її твердженням з кінця 2011 року сторони знову проживали разом, вели спільний бюджет, та придбали за спільні кошти вказаний автомобіль, окрім того, перебуваючи в шлюбі, як вказує позивач, вона приймала активну фінансову участь у погашенні кредиту за даний автомобіль.
Жодних доказів на підтвердження вказаних доводів позивачем до суду надано не було, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог також і у даній частині позову.
Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Возного Богдана Станіславовича – залишити без задоволення.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 09 жовтня 2023 року.

Судді: