ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/388/23                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 листопада 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач, Головне управління ДПС у Черкаській області, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- стягнути фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 113400,00 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю:
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 113400,00 грн. (сто тринадцять тисяч чотириста гривень 00 коп.). 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову про стягнення подактового боргу в сумі 96400 грн відповідно до податкових повідомлень-рішень від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн, від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн, від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення подактового боргу в сумі 96400 грн. 
Таким чином, як вказала апелянт, рішення суду першої інстанції оскаржується нею в частині стягнення суми боргу 96000 грн. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач не отримувала копії позовної заяви, а також те, що податкові повідомлення-рішення від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн, від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн, від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн є неузгодженими, оскільки у справі № 580/174/20 триває апеляційне провадження. Також відповідач вказує, що податкова вимога прийнята виключно відносно ППР від 30.09.2021 року. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні вимог апелянта.
Позивач вказує, що заявлена сума до стягнення у розмірі 113400,00 грн. є узгодженою та станом на дату розгляду справи набула статусу податкового боргу. При цьому, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги, тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач прийняв податкові повідомлення-рішення (далі - ППР):
від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн.;
від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн.;
від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн.;
від 30.09.2021 №7531/23000901 на суму 5100,00 грн.;
від 30.09.2021 №7535/23000901 на суму 17000,00 грн.
Позивачем сформована податкова вимога від 15.11.2021 №0033013-1305-2305, яка отримана відповідачем 30.11.2021, про що свідчить відмітка рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 5 на звороті).
З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що грошові зобов`язання, визначені ППР від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн., від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн.,   від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн. від 30.09.2021 №7535/23000901 на суму 17000,00 грн., набули статусу узгоджених за наслідками їх судового оскарження.
В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов`язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки. Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пп.  14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України  податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст.  95 ПК України  контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Приписи абз. 1 п.  59.1 ст. 59 Податкового кодексу України  визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом  59.3 статті 59 ПК України  передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
При цьому, за правилами п.  59.5 ст. 59 ПК України  у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги, що спростовує доводи апелянта про те, що податкова вимога прийнята виключно відносно ППР від 30.09.2021 року. 
Пунктом  42.2 статті 42 Податкового кодексу України  передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Крім того, згідно абз. 3 п. 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
Так, позивачем сформована податкова вимога від 15.11.2021 №0033013-1305-2305.
Матеріали справи свідчать, що податкова вимога від 15.11.2021 №0033013-1305-2305 отримана відповідачем 30.11.2021, про що свідчить відмітка рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 5 на звороті).
Викладене свідчить про дотримання позивачем алгоритму дій, що передують зверненню з позовом про стягнення податкового боргу.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у відповідній справі.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно абз. 4 п.  56.18 ст. 56 ПК України  при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
При цьому в силу положень пп.  60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України  податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У такому випадку податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (п.  60.5 ст. 60 ПК України).
Так, як було встановлено судом першої інстанції, позивач прийняв податкові повідомлення-рішення: від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн, від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн, від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн, від 30.09.2021 №7531/23000901 на суму 5100,00 грн, від 30.09.2021 №7535/23000901 на суму 17000,00 грн.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі №580/11554/21 визнано протиправним та скасовано ППР від 30.09.2021 №7531/23000901. У задоволення позовних вимог в частині скасування ППР від 30.09.2021 №7535/23000901 відмовлено. Постанова апеляційного суду набрала законної сили з дати її прийняття - 21.02.2023.
Таким чином, ППР від 30.09.2021 №7535/23000901 на суму 17000,00 грн є узгодженим. 
Також рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №580/174/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, відмовлено у задоволенні позову про скасування ППР від 12.12.2019 №0004290507, №0004270507, №0004250507.
В апеляційній скарзі відповідач вказувала, що податкові повідомлення-рішення від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн, від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн, від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн є неузгодженими, оскільки у справі № 580/174/20 триває апеляційне провадження.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року - залишено без змін.
З огляду на набрання законної сили вказаним судовим рішенням 24.10.2023, апеляційний суд дійшов висновку, що грошові зобов`язання, визначені ППР від 12.12.2019 №0004290507 на суму 85000,00 грн, від 12.12.2019 №0004270507 на суму 10000,00 грн,   від 12.12.2019 №0004250507 на суму 6800,00 грн також набули статусу узгоджених за наслідками їх судового оскарження.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач не отримувала копію позовної заяви, а також те, що КАС України передбачає обов`язок надати доказ не лише направлення позову, а і його отримання, оскільки останні не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. 
Так, відповідно до приписів частини другої статті 161 КАС України в редакції, чинній на дату звернення з позовом, суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Таким чином, приписи КАС України встановлюють обов`язок подання саме доказу надіслання, а не доказу отримання апеляційної скарги, при цьому, відповідний доказ про надіслання копії позову було долучено позивачем до матеріалів позовної заяви (квитанція поштового відділення а.с. 2 на звороті). 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу відповідача в сумі 113400,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна