Справа № 149/3296/23 
Провадження № 33/801/1165/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року                                 м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №183366, 06 вересня 2023 року о 23:00 год по вул. Сидориська, у м. Хмільник Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen ID.4», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я. Результат огляду – 1,06 % алкоголю. Своїми діями  ОСОБА_1   вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року  ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1   на користь держави судовий збір у сумі 536,8 грн. При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначив, що судом першої інстанції не досліджено доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а оскільки він не керував транспортним засобом, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також указав, що суд порушив принципи всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи при розгляді справи.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №183366 06 вересня 2023 року о 23:00 год по вул. Сидориська, у м. Хмільник Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen ID.4» НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. 
Факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення та за допомогою відеозапису. Також з даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом даного протоколу ознайомлений, що підтверджує його підпис.
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я. Висновком щодо результатів медичного огляду №96 від 06 вересня 2023 року підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,06% алкоголю, що зафіксовано за  допомогою відеозапису. Як вбачається акту огляду, цей огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. З вказаним актом ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився з результатами, про що свідчить його підпис. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі за змістом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Відповідно до ч. 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Судом установлено, що ОСОБА_1 , зі власної згоди, пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та погодився з його результатами, що підтверджуються власноручним підписом правопорушника у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду та висновку щодо результатів огляду.
З матеріалів справи вбачається, що проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зафіксована поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.
З відеозаписів на DVD диску, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 перед його оглядом на стан сп`яніння, керував транспортним засобом Mitsubishi Lanser д/н НОМЕР_2 , оскільки здійснив з`їзд з проїзної частини дороги на узбіччя. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. 
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки виконував функцію водія під час руху автомобілем з проїзної частини дороги на узбіччя, що визнається ним у поясненнях до протоколу та підтверджується відеозаписом.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 фактично не керував транспортним засобом, оскільки використовував автоматичну систему паркування і не створював загрози іншим учасникам руху є безпідставним, оскільки вказана система транспортного засобу передбачає безпосередню участь водія у керуванні автомобілем, який має увімкнути систему запалювання та систему автоматичного паркування, тобто в наслідку дій водія, автомобіль приводиться в рух. 
Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм  ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров?я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов?язки, зокрема – проходження на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп?яніння.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Твердження заявника про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1   містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. Із зазначеним протоколом  ОСОБА_1 , був ознайомлений, його копію отримав та засвідчив своїм особистим підписом.
Під час відеофіксації  ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв.
Крім того, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 , як і будь-яких інших зауважень під час його огляду на стан сп`яніння не висловлював, з протоколом і результатами ознайомився, що посвідчив власноручним підписом. Правопорушник погодився з результатом огляду та засвідчив висновок своїм підписом.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Указані обставини в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмільницького міськрайонного  суду Вінницької області від 11 жовтня  2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                         С. Г. Копаничук