Ухвала
 
04 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 202/30283/13-ц
провадження № 61-16723 ск 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шпуганичем Василем Петровичем, на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 202/30283/13-ц, виданого 18 серпня 2016 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, з примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на його (банку) користь заборгованості за кредитним договором. 
 
2.     Заява АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що виконавчий лист № 202/30283/13-ц був своєчасно пред`явлений до виконання та перебував у провадженні Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Мукачівський ВДВС), однак 27 вересня 2021 року його було повернуто стягувачу. При пересилці згаданого виконавчого листа його оригінал було втрачено, що є підставою для видачі його дубліката.
 
3.     Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року постановлено видати АТ КБ «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк».
 
4.     Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Постановлено видати АТ КБ «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк».
 
5.     Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що у справі відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (дату, час і місце судового засідання) в установленому законом порядку.
 
6.     Задовольняючи заяву АТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа № 202/30283/13-ц. При цьому, апеляційний суд виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» своєчасно отримало виконавчий лист у 2016 році та пред`явило його до примусового виконання, довело факт втрати оригіналу виконавчого документа та звернулося до суду із заявою про видачу його дубліката в межах строку, встановленого для пред`явлення його до виконання (з урахуванням доведеного факту переривання цього строку у 2021 році).
 
7.     У листопаді 2023 року до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»,надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана 23 листопада 2023 року його представником - адвокатом Шпуганичем В. П., на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26 жовтня 2023 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа.
 
8.     Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржниквказує на те, що судами попередніх інстанцій були порушені норми процесуального права.
 
9.     Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 30 серпня 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 29 серпня 2023 року у справі № 750/13697/21, зміст яких зводиться до того, що дублікат виконавчого документа може бути видано лише за наявності достатніх доказів втрати його оригіналу, а стягувач може звернутися до суду з відповідною заявою лише до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. На переконання скаржника вказані обставини не були доведені стягувачем, тому в суду не було правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
 
10. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження в цій справі з огляду на таке.
 
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
12. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року скасовано рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року та ухвалено нове рішенням, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 005 Є/V-M, станом на 03 серпня 2012 року, в сумі 98 388,02 доларів США, що за офіційним курсом 7,99 грн за 1 долар США становило 786 120,27 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі по 3 379,95 грн з кожного.
 
13. 18 серпня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало виконавчий лист № 202/30283/13-ц з примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року.
 
14. Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з нього судових витрат скасовано, справу в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
15. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та в зазначеній частині ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з інших правових підстав.
 
16. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
17. Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
18. Частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
19. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
 
20. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
 
21. ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
 
22. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
 
23. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
24. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
25. Згідно з частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
 
26. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
 
27. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
 
28. Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
 
29. В постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі          № 2-1053/10, від 30 серпня 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, на які послався скаржник в касаційній скарзі, зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
 
30. Апеляційним судом встановлено, що листом № 235-38/4746 від 13 лютого 2023 року Мукачівського ВДВС повідомлено, що на виконанні відділу перебував виконавчий лист № 202/30283/13-ц від 18 серпня 2016 року, виданий Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська щодо солідарного стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 789 500,22 грн. 27 вересня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 07 жовтня 2021 року на адресу стягувача рекомендованим листом було направлено оригінал виконавчого документа та постанову державного виконавця від 27 вересня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу, однак, оригінал виконавчого листа був втрачений при пересилці та не отриманий АТ КБ «ПриватБанк».
 
31. Окрім листа № 235-38/4746 від 13 лютого 2023 року Мукачівського ВДВС АТ КБ «ПриватБанк» також надало докази фактичного надіслання через Акціонерне товариство «Укрпошта» цього листа державним виконавцем на його (стягувача) адресу, що узгоджується з поштовим чеком, датованим 07 жовтня 2021 року, наданим в копії, який, до того ж, було долучено до відповіді Мукачівського ВДВС, як про це зазначено в додатках до листа.
 
32. Надавши оцінку вказаним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність факту втрати оригіналу виконавчого листа № 202/30283/13-ц при його надісланні стягувачу засобами поштового зв`язку.
 
33. В постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі                    № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. 
 
34. Доводи касаційної скарги щодо недоведеності факту втрати оригіналу виконавчого документа зводяться до незгоди скаржника з установленими апеляційним судом обставинами справи і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
35. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
 
36. В постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
37. Також скаржник послався на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, про те, що обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
 
38. Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
39. Апеляційним судом також встановлено, що отримавши 18 серпня 2016 року виконавчого листа № 202/30283/13-ц АТ КБ «ПриватБанк» як стягувач своєчасно пред`явило його до виконання. Постановою державного виконавця Мукачівського ВДВС від 27 вересня 2021 року виконавчий лист № 202/30283/13-ц було повернено стягувачу.
 
40. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
41. Тобто повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строку, передбаченого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (протягом трьох років).
 
42. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у квітні 2023 року, тобто в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
 
43. Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 202/30283/13-ц.
 
44. Водночас, встановивши, що у справі відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про скасування судового рішення місцевого суду і ухвалення нового рішення про задоволення заяви стягувача.
 
45. Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм процесуального права.
 
46. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
47.   Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії))
 
48.   Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Шпуганичем Василем Петровичем, на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26 жовтня 2023 року.
 
2.       Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                       В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров