ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року 
м. Київ
справа № 260/765/21
адміністративне провадження № К/9901/45242/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 (головуючий суддя: Ільчишин Н.В., судді: Святецький В.В., Гуляк В.В.) у справі № 260/765/21 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 ( Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ), Житлової комісії Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся з позовом до Державної прикордонної служби України (далі - відпоідач-1), Військової частини НОМЕР_1 ( Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ) (далі - відповідач-2), Житлової комісії Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач-3), в якому просив:
визнати протиправними дії командування та житлової комісії Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо прийняття спільного рішення, оформленого протоколом № 9 від 10.12.2020, в частині, що стосується позивача;
скасувати спільне рішення командування Житлової комісії Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом № 9 від 10.12.2020, в частині, що стосується позивача;
зобов`язати Житлову комісію та командування Мукачівську, прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України повторно здійснити розрахунок виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні щодо позивача, розглянути на її засіданні, прийняти і включити ОСОБА_1 в Списки осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у Мукачівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України у загальному порядку по 2007 рік, затвердити начальником Мукачівського прикордонного загону та направити на затвердження Голові Держприкордонслужби;
зобов`язати Житлову комісію та командування Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України підготувати Список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Військовій частині НОМЕР_1 ( Мукачівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ) щодо позивача, та направити на затвердження Голові Держприкордонслужби;
зобов`язати відповідача-1 надати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 805 500 грн на поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Закарпатському обласному управлінні AT «Ощадбанк». 
Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 21.05.2021 у задоволенні позову відмовив.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.09.2021 скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нову постанову про часткове задоволення позову:
визнав протиправним і скасував рішення, оформлене протоколом № 9 засідання житлової комісії Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10.12.2020, в частині відмови позивачу та членам його сім`ї у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які перебувають в черзі на держання житлових приміщень у Мукачівському прикордонному загоні ;
зобов`язав Мукачівський прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі житлової комісії Мукачівського прикордонного загону повторно розглянути заяву позивача щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційної інстанції в оскаржуваній частині і у цій частині ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити: 
- зобов`язати  Житлову комісію та командування Мукачівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України підготувати Список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Військовій частині НОМЕР_1 ( Мукачівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ) щодо позивача, та направити на затвердження Голові Держприкордонслужби;
зобов`язати відповідача-1 надати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 805500 грн на поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Закарпатському обласному управлінні AT «Ощадбанк». 
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу в 27 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.
Із інформації, зазначеній у витязі з наказу від 01.08.2018 №268-ОС «По особовому складу», судами попередніх інстанцій встановлено, що підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Підстави: наказ начальника Західного регіонального управління від 12.07.2018 №283-ОС, рапорт ОСОБА_2 (том 1 а.с.18).
02.10.2017 позивач подав начальнику Мукачівського прикордонного загону рапорт про згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї жиле приміщення.
Житлова комісія Мукачівського прикордонного загону розглянувши рапорт від 02.10.2017 прийняла рішення про включення ОСОБА_1 в Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Мукачівському прикордонному загоні , який затверджений начальником Мукачівського прикордонного загону 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 № 721/11918 на виконання розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 28.09.2017 № 721-7471 «Про компенсацію за належне для отримання жиле приміщення» та згідно даного Списку від 04.10.2017 позивач знаходиться за порядковим номером 11.
Із інформації, зазначеній у листі Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.12.2020 №704/10188, судами попередніх інстанцій установлено, що на виконання розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.11.2020 №Т/704-8427 «Про виплату компенсації» та від 27.11.2020 №Т/704-8549 «Про порядок організації роботи», на спільному засіданні командування та житлової комісії Мукачівського прикордонного загону розглянуто питання щодо виплати компенсації (визначення осіб, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов та мають право отримати компенсацію) за належне для отримання житла військовослужбовцями (військовослужбовцями запасу) та членами їх сімей, у порядку черговості по списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальному порядку по Мукачівському прикордонному загоні по 2007 рік. За результатами перевірки житлової справи військовослужбовця запасу ОСОБА_1 встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за ст. 26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 (далі - Порядок № 728), на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється. 
За запитами представника позивача, від житлової комісії Мукачівського прикордонного загону у відповідь надійшов лист від 10.02.202l № 702-1159 з доданими додатками згідно запитуваних у адвокатському запиті документів.
Згідно із спільним рішенням командування та житлової комісії Мукачівського прикордонного загону , оформленим протоколом № 9 від 10.12.2020, за результатами перевірки житлової справи встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за ст.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Дія Порядку № 728 на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що житлова комісія розглянувши рапорт від 02.10.2017 прийняла рішення про включення ОСОБА_1 у Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Мукачівському прикордонному загоні , який затверджений начальником Мукачівського прикордонного загону 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 №721/11918 на виконання розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 28.09.2017 № 721-7471 «Про компенсацію за належне для отримання жиле приміщення». Згідно даних цього Списку, позивач знаходиться за порядковим номером 11, за попереднім розрахунком має право на норму на склад сім`ї - 71,6 кв.м., розрахована сума грошової компенсації на яку складала 644686,40 грн. Загальна потреба коштів по житловій комісії Мукачівського прикордонного загону на осіб, які перебувають на квартирному обліку складала 21 156 248,60 грн. Проте, у грудні 2020 року на поштову адресу позивача надійшов лист від 15.12.2020 №704/10188, яким його повідомлено, що дія Порядку № 728 на нього   та членів його сім`ї не поширюється. Водночас позивачу стало відомо, що на офіційній сторінці Державної прикордонної служби України, голова служби ОСОБА_3 проінформував, що до Нового року 200 000 000,00 гривень на власне житло отримали 250 сімей прикордонників, серед них 45 сімей прикордонників запасу. Надалі, позивач разом зі своїм представником, здійснили ряд звернень до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо прав позивача на виплату компенсації за житло. Власне з відповідей Адміністрації Державної прикордонної служби України позивачу і стало відомо про оскаржуване рішення (протокол № 9).
Зважаючи на викладене, позивач вважає, що спільне рішення командування та житлової комісії Мукачівського прикордонного загону , оформлене протоколом №9 від 10.12.2020, в частині, що стосується його прав, є неправомірним та підлягає скасуванню.
Відповідач - 2 (Військова частина НОМЕР_1 ) позов не визнав. Наполягає,  що Порядок № 728 не поширюється на осіб звільнених у зв`язку із закінченням строку контракту, а тому, зважаючи на підстави звільнення, у позивача право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї житло -відсутнє.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив доводи ВЧ НОМЕР_1 та просив суд позов задовольнити.
У відповідь на аргументи позивача, відповідач-2 надіслав заперечення, у яких зазначив, що станом на момент складання Списку (04.10.2017) позивач був військовослужбовцем, а тому на нього поширювалася дія Порядку № 728. Втім, зважаючи на причини звільнення з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту), позивач не підпадає під дію пункту 2 Порядку № 728. Водночас відповідач-2 наголосив, що позивач не позбавлений права перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та права на житло.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок № 728 визначає вичерпний перелік категорії осіб, на яких поширюється його дія. 
Суд першої інстанції констатував, що всі військовослужбовці звільнюються з військової служби у запас або відставку, разом з тим, підстави звільнення у всіх різні. 
За висновком суду першої інстанції право на   отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення набувають лише військовослужбовці звільнені за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі. 
Зважаючи на те, що позивач звільнений з військової служби з підстав визначених підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку із закінченням строку контракту, дія Порядку № 728 на нього та членів його сім`ї не поширюється.
Одночасно суд першої інстанції наголосив, що позивач суміщає поняття поновлення на квартирному обліку та право на отримання житлової площі з поняттям права на грошову компенсацію замість належного житла.
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши положення Порядку № 728 суд апеляційної інстанції виснував, що за результатами розгляду заяви особи, звільненої з військової служби в запас, про надання згоди на отримання компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення, житлова комісія повинна прийняте рішення про задоволення такої заяви або про відмову у її задоволенні.
Водночас дослідивши зміст оскаржуваного протоколу № 9, суд апеляційної інстанції констатував, що Мукачівський прикордонний загін під час, за результатами засідання 10.12.2020 не прийняв рішення по суті за заявою   ОСОБА_1 про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення,  лише послався на норми Порядку № 728.
Також суд апеляційної інстанції констатував, що у зазначеному протоколі № 9 Мукачівський прикордонний загін не навів доводів щодо неврахування рапорту від 02.10.2017 про включення ОСОБА_1 в Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Мукачівському прикордонному загоні , який затверджений начальником Мукачівського прикордонного загону 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 №721/11918.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи положення статті 9 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що здійснення належного захисту можливе шляхом зобов`язання Мукачівського прикордонного загону (військову частину НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі житлової комісії Мукачівського прикордонного загону повторно розглянути заяву позивача щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до вимог Порядку № 728.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині (щодо відмови у задоволенні позову) неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору в частині способу захисту порушених прав. Скаржник стверджує, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог Порядку № 728. Так, реалізуючи своє конституційне право на виплату грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, позивач звернувся до командування із відповідним пакетом документів, проте отримав відмову з підстав, непередбачених пунктом 6 Порядку № 728. Своєю чергою, суд апеляційної інстанції визнав таку відмову протиправною і скасував оскаржуване рішення, оформлене протоколом № 9. Проте, за висновками скаржника, суд апеляційної інстанції обрав неефективний спосіб захисту його порушених прав.
В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Водночас про неефективність обраного судом апеляційної інстанції у спірних правовідносинах способу захисту порушених позивача свідчить той факт, що житлова комісія Мукачівського прикордонного загону на виконання рішення суду апеляційної інстанції у цій справі повторно розглянула питання призначення позивачу грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення і прийняла рішення про відмову у виплаті компенсації.
За таких обставин скаржник наполягає, що ним при зверненні до суду було обрано належний спосіб захисту порушених прав. За підрахунком позивача, розмір грошової компенсації в 2020 році має становити 805   500 грн.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач - 2 наполягає на обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції. Відповідач - 2 зазначив, що на момент прийняття оскаржуваного рішення щодо непоширення дії Порядку № 728 на позивача, частина 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяла у старій редакції (згідно із Законом України від 30.03.2021 № 1357-ХІ частина 9 статті 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у новій редакції) і підстав для виплати грошової компенсації за неотримане жиле приміщення не було. 
Адміністрація Держприкордонслужби також подала відзив на касаційну скаргу. Відповідач - 1 зазначає, що предметом цього спору є нарахування та виплата компенсації позивачу не як військовослужбовцю, який проходить військову службу за контрактом, а як звільненому в запас військовослужбовцю у зв`язку із закінченням строку контракту. Своєю чергою, така категорія військовослужбовців не підпадає під дію пункту 2 Порядку № 728. Водночас відповідач - 1 наголосив, що позивач не позбавлений права перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та права на житло.
Додатково від позивача на адресу касаційного суду надійшло клопотання, у якому останній просив врахувати при вирішенні справи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.08.2022 у справі № 260/764/21.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального права в оскаржуваній частині та дійшов таких висновків.
За правилами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції        норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про        достовірність        того чи іншого        доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Закон України від 20.12.1991   № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до   Конституції України   визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно із статтею 1^2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-ХІІ).
Пунктом 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12   Закону № 2011-ХІІ).
Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов,   при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлює Порядок № 728.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 728 дія його поширюється на:
військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;
осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;
сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;
сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 5 Порядку №728).
Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку № 728).
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дослідивши зміст оскаржуваного рішення, оформленого протоколом № 9 від 10.12.2020, установив, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за ст.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Дія Порядку № 728 на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється.
Верховний Суд вже вирішував спір із  подібними  правовідносинами (постанова від 10.08.2022 у справі № 260/764/21) та дійшов таких правових висновків щодо застосування пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728: 
(1) держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
(2) військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081;
(3)   у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас»;
(4) у разі звільнення військовослужбовця в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку №1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ та Порядку № 728.
Колегія суддів у справі, що розглядається, не вбачає правових підстав відступати від раніше сформованої Верховним Судом правової позиції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Водночас у справі, що розглядається, на відміну від справи № 260/764/21, суд апеляційної інстанції установив, що Мукачівський прикордонний загін не приймав рішення ані про задоволення заяви ОСОБА_1 під час засідання 10.12.2020 про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви, а лише вказав норми Порядку № 728.
Власне за наведених вище підстав, суд апеляційної інстанції визнав протиправним і скасував спільне рішення командування та житлової комісії Мукачівського прикордонного загону , оформлене протоколом від 10.12.2020.
Своєю чергою, позивач рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог у межах цього касаційного провадження не оскаржує, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 погодився із такими мотивами суду апеляційної інстанції.
Відповідно, зважаючи на доводи та вимоги касаційної скарги позивача, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 в частині задоволених позовних вимог у межах цього касаційного провадження перегляду не підлягає.
Водночас, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у межах доводів та вимог касаційної скарги (щодо способу захисту порушених прав), Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Своєю чергою колегія суддів наголошує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.
Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Водночас, з огляду на встановлений судом апеляційної інстанції факт неналежного розгляду порушеного позивачем питання (рішення ані про задоволення заяви ОСОБА_1 під час засідання 10.12.2020 про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви відповідачами не приймалося), у колегії суддів відсутні підстави вважати, що виконано усі визначені законом умови, необхідні для застосування такого способу захисту порушених прав, про який просить позивач.
Висновки у справі, що розглядається, не суперечать правовій позиції Верховного Суду, сформованій у справі № 260/764/21, де касаційний суд погодився із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову (…), оскільки вимога зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 805 500,00 грн, є передчасною з огляду на те, що відповідачами не розглянуте по суті питання про нарахування та виплату йому відповідної компенсації, а предметом розгляду в даній справі є дії суб`єктів владних повноважень з приводу правомірності підстав ухвалення рішення про відмову у здійснені такого нарахування - як особі, на яку не поширюється пункт 2 Порядку №728.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (Заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (Заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Вищевикладеним спростовуються доводи касаційної скарги позивача.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі № 260/765/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                С. М. Чиркін
                                                                                          Я. О. Берназюк
                                                                                          В. М. Шарапа