КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/33785/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9351/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
 
06 листопада 2023 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Очеретяного Віктора Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року у складі судді Батрин О.В., 
у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
                                                         В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року,  залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Вирішено питання судових витрат.
 
21 березня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року заяву залишено без руху з підстав не сплати судового збору. Надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали.
 
У  подальшому, ухвалою того ж суду від 26 грудня 2022 року заяву  ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто заявникуз  підстав не усунення недоліків.
 
В апеляційній скарзі адвокат Очеретяний В.Є. в інтересах  ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду від 26 грудня 2022 року, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвалу про залишення заяви без руху отримано 08 грудня 2022 року на електронну адресу та в останній день для усунення недоліків 17 грудня 2022 року на поштову адресу суду направлено заяву про усунення недоліків разом із квитанцією про сплату судового збору. 
 
Вказує, що районний суд не надавши розумний строк на пересилання документів засобами поштового зв`язку, постановив передчасну ухвалу про повернення заяви.
 
При цьому зазначає, що відповідно до відстеження поштового відправлення                           № 0100107443660 суд першої інстанції отримав заяву про усунення недоліків 23 грудня 2022 року.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.
 
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
 
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів»встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
 
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (перше речення абзацу десятого пункту 9 мотивувальної частини рішення суду від 30 січня 2003року № 3-рп/2003).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
У ч. 2 ст. 2 ЦПК України зазначеної статті вказано, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Постановляючи зазначену ухвалу, суд керувався тим, що у межах встановленого судом в ухвалі від 05 грудня 2022 року строку для усунення недоліків заяви виявлені недоліки не усунуто. 
 
З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.
 
Частиною 5 ст. 177 ЦПК України  передбачений обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
 
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.
 
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Апеляційний суд перевіривши зазначене, вважає помилковими висновки районного суду  щодо наявності правових підстав повернення зустрічної позовної  заяви позивачам у зв`язку з невиконанням вимог, викладених в ухвалі суду.
 
Убачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року заяву залишено без руху з наданням десятиденного строку на усунення недоліків з дня її отримання (а.с. 201).
 
Відповідно до справи, районним судом указану ухвалу суду доставлено на електронну  адресу ОСОБА_1  08.12.2022 - 14:33:34 (а.с. 202).
 
Положеннями  ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
 
Зі справи убачається, що 17 грудня 2022 року ОСОБА_1 поштою направлено заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору, яка надійшла до суду 23 грудня 2022 року.
 
Вказане підтверджується, наданими до апеляційної скарги копією заяви, квитанції, опису вкладення на адресу Печерського районного суду м. Києва, фіскальний чек, а також відстеження поштового відправлення № 0100107443660, відповідно до якого суд першої інстанції отримав заяву про усунення недоліків 23 грудня 2022 року (а.с. 211-215).
Відсутність у справі заяви про усунення недоліків не свідчить про її не направлення стороною та не спростовує докази надані представником відповідача.
 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає поспішними висновки районного суду про невиконання позивачем у встановлені строки вимог ухвали та не подання суду станом на 26.12.2022  квитанції про сплату судового збору на усунення недоліків.
 
Отже, передчасне повернення заяви за наведених підстав порушує право особи, яка звернулася з такою заявою на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі "Буланов та Купчик проти України", яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (пункт 25 рішення у справі "Кутій проти Хорватії").
 
Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").
 
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
 
Отже, ухвала суду першої інстанції обмежує права відповідача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.
 
За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені процесуальним законом для визнання  заяви про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами  неподаною й її повернення.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
Допущені районним судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, а тому оскаржувана ухвала в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням  справи  для продовження розгляду до того ж суду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381  ЦПК України, суд,-
 
   П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Очеретяного Віктора Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                 

Судді: