ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1767/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2216/23 Категорія: 302090000 	Суходольський О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       31 жовтня 2023 року                                                                                                м. Черкаси   :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Широкова Г.К.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 (повний текст складено 06.09.2023, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у липні 2023 року звернулась до суду з позовом, яким просила розірвати договір оренди землі № 228 від 07.09.2020, укладений між сторонами стосовно земельної ділянки кадастровий номер 7124989000:03:002:0779, загальною площею 1,1099 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходяться на території Червонослобідської сільської ради, зобов`язати повернути вказану земельну ділянку позивачу із користування відповідача та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що відповідач порушує умови договору та не сплачує орендну плату за 2021 та 2022 роки в строки та порядку, передбачені умовами договору, що, на думку позивача, свідчить про систематичність неналежного виконання договору та є підставою для його розірвання.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що з наданих доказів вбачається, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» сплатило орендну плату за користування земельною ділянкою позивачу включно по 2022 рік, що підтверджується наданими видатковими касовими ордерами та відомістю на видачу орендної плати. 

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав у вересні 2023 року через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Скаржник наголошує на тому, що орендну плату виплачено не у строки, визначені договором. Також вказує, що суд першої інстанції не надав належну оцінку відомостям з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, оскільки метою такого доказу було саме відображення відсутності нарахування (сплати) на користь платників податків-фізичних осіб сум отриманого з них податку та сум нарахованого єдиного податку. На переконання скаржника, саме дані відомості засвідчують факт нарахування орендної плати, яка в даному випадку відсутня.
У відзиві на вказану апеляційну скаргу відповідач просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124989000:03:002:0779 загальною площею 1,1099 га, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338223546 від 06.07.2023.
07.09.2020 між сторонами було укладено договір оренди землі № 228 відповідно до яких позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне володіння та користування вказану земельну ділянку, строком на 15 років.
Відповідно п.9 договору оренди землі, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає Орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає Орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПІДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим Договором на користь Орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.
Відповідно п. 11 договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року. При цьому, форма такого погодження (усна чи письмова) умовами договору не передбачена.
З п. 28 договору вбачається, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а згідно п. 31 орендар зобов`язаний виконувати встановлені договором обов`язки.
Відповідно п. 38 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків № 2325-23-00391 від 02.03.2023 ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2022 року не отримувала доходи від ТОВ «Грін Ленд Індастрі».
Позивач, як на підставу заявлених позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, посилається на те, що відповідач систематично за 2021 та 2022 роки не сплачував орендну плату у строки, визначені договором. 
На підтвердження даних обставин позивачем надано докази з податкових органів про відсутність у нього прибутку від ТОВ «ГРІН ЛЕНД ІНДАСТРІ»за 2021 та 2022 роки від отримання орендної плати.
Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.38 договору оренди землі).
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Вказані висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.
У даному випадку згідно видаткових касових ордерів від 12.08.2022 (а.с.26, 28) ТОВ «Грін Ленд Індастрі» виплатило  позивачу орендну плату за 2021 рік в розмірі 3292,35 грн. та 207,65 грн. 12.08.2022, а з відомості про виплату позивачу орендної плати (а.с.28) вбачається, що ОСОБА_1 отримала 03.02.2023 орендну плату за 2022 рік в розмірі 3500,00 грн., у той час як згідно умов п. 11 договору оренди землі орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня. 
Відтак має місце систематичне прострочення виплати орендарем орендної плати, адже за 2021 та 2022 роки її видано позивачу з простроченням та без дотримання відповідних умов договорів оренди.
Такі обставини визнаються відповідачем, зокрема, у поданому відзиві на позов. Отже апеляційні доводи скаржника у справі є обґрунтованими.
Таким чином в силу приписів статті 32 ЗУ «Про оренду землі» та п.38 укладеного договору оренди землі спірний договір має бути розірваний на вимогу однієї зі сторін у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.
Додатково слід врахувати, що систематична несплата орендної плати (два та більше випадки), а також систематична сплата орендної плати не в повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору – правовий висновок ВС у справі №183/3653/16 від 01.07.2020. 
Стосовно доводів відповідача та висновків суду першої інстанції, щодо обґрунтованості незначної затримки виплати, що пов`язана з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України, та у зв`язку з цим проведення із запізненням посівних робіт у 2022 році, блокування російською федерацією зернових коридорів, ракетних обстрілів портів та зернових терміналів, порушення логістики, пізньою по часу реалізацію зернових і отримання прибутку для виплати орендної плати за паї колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) – ч.ч. 1-3 ст. ЦПК України 
Отже, при виникненні обставин на які сторона посилається як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, вона повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними як обставина непереборної сили саме для даного конкретного випадку, по відношенню до конкретного суб`єкта господарювання в конкретних умовах.
Законодавством встановлена форма підтвердження форс-мажорних обставин з боку третіх осіб, якими в Україні виступають Торгово-промислова палата та її регіональні представництва. Ці органи в межах своєї компетенції видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності, але лише у разі існування та належного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин і неможливістю виконання.
У зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309, до числа яких Черкаська область не входить.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено належними й допустимими доказами неможливість виконання підприємством зобов`язань за встановленими у договорі строками щодо сплати орендної плати, а місцевим судом безпідставно такі доводи взято до уваги. 
Змін щодо строків виплати орендної плати у зв`язку зі збройною агресією проти України сторони договору оренди землі не вносили.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, задовольнивши вимоги апеляційної скарги, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у справі.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 5368,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30.05.2023 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки– скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки у даній справі – задовольнити.
Розірвати договір оренди землі № 228 від 07.09.2020, укладений між ОСОБА_1 до ТОВ «Грін Ленд Індастрі».
Зобов`язати ТОВ «Грін Ленд Індастрі» повернути власнику ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер 7124989000:03:002:0779, загальною площею 1,1099 га, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району, із користування ТОВ «Грін Ленд Індастрі».
Стягнути з ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на користь  ОСОБА_1 5368,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 31.10.2023.

Суддя-доповідач

Судді