ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 274/5762/22 
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4805/453
Провадження № 51 - 4087 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,                                
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
засудженого                                              ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
його захисника                                          адвоката ОСОБА_7 
в режимі відеоконференції,  
            
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 121 ч. 2, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці.   
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 та закрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року за ст. 121 ч. 2 КК України щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на підставі ст. 403 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 06 квітня 2023 року та направити справу до Житомирського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги його захисника. Вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 403 ч. 1 КПК України не роз`яснив йому наслідки відмови від апеляційної скарги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також звертає увагу касаційного суду на те, що він 06 квітня 2023 року в судовому засіданні Житомирського апеляційного суду перебував у стані наркотичного сп`яніння та про відмову від апеляційної скарги дізнався лише в суді. Вказує про те, що він конфіденційно не спілкувався із захисником ОСОБА_8 та він йому не роз`яснив наслідки відмови від апеляційної скарги, а відмова від апеляційної скарги здійснена всупереч його інтересам, оскільки чіткої згоди на таку відмову він не надавав, чим було порушено його конституційне право на захист.  
Заперечень на касаційну скаргу засудженого від учасників судового провадження не надходило.   
Позиції учасників судового провадження 
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 вважали касаційну скаргу засудженого обґрунтованою та просили її задовольнити. 
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду,   перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
У пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України  закріплено гарантії, згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні. 
Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка подала апеляційну скаргу, від неї до закінчення апеляційного розгляду на підставі ст. 403 КПК України, повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.   
Положеннями частини першої та другої статті 403 КПК України визначено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після надходження                           14 жовтня 2022 року обвинувального акту щодо ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 2 КК України на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, 26 жовтня 2022 року було укладено договір із адвокатом ОСОБА_8 про надання правничої допомоги ОСОБА_6 і вказаний адвокат здійснював захист ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні під час його розгляду зазначеним судом першої інстанції. 
Після ухвалення Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області                      09 лютого 2023 року обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , який в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, його захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду. У цій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини останнього та правову кваліфікацію його дій, вважав, що вирок суду підлягав зміні в частині визначення дати початку строку відбуття покарання ОСОБА_6 .
Після відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційного розгляду за цією апеляційною скаргою до закінчення апеляційного розгляду захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до Житомирського апеляційного суду із заявою про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України. 
Із аудіозапису судового засідання від 06 квітня 2023 року зробленого за допомогою технічного запису в Житомирському апеляційному суді вбачається, що головуючий суддя повідомив учасникам провадження про надходження такої заяви та з`ясував їх думки щодо такої заяви. Засуджений ОСОБА_6 був присутній при вирішенні цієї заяви захисника, підтримав її та не заперечував проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 . При цьому       ОСОБА_6 було роз`яснено наслідки відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за таких обставин. Зокрема, головуючий суддя повідомив ОСОБА_6 , що у випадку закриття апеляційного провадження, вирок буде звернено до виконання та він буде відбувати призначене йому за вироком суду першої інстанції покарання. Обвинувачений ОСОБА_6 після здійсненого йому роз`яснення надав згоду на відмову від апеляційної скарги захисника та будь-яких сумнівів у добровільності його згоди у суду апеляційної інстанції не виникло, зокрема через можливе перебування ОСОБА_6 у стані наркотичного сп`яніння, як він про це зазначає у касаційній скарзі. Даних про те, що засуджений ОСОБА_6 не усвідомлював своїх дій та перебував у стані наркотичного сп`яніння в судовому засіданні Житомирського апеляційного суду 06 квітня 2023 року, куди його було доставлено під конвоєм, за матеріалами кримінального провадження не вбачається, ним такі обставини суду не повідомлялись, не додані такі дані і засудженим до касаційної скарги.      
За таких обставин, суд апеляційної інстанції виконав вищезазначені вимоги процесуального закону, належним чином з`ясував думки учасників судового провадження щодо можливості закриття апеляційного провадження, які не заперечували проти закриття апеляційного провадження, зокрема думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який надав згоду на відмову від апеляційної скарги його захисника - адвоката ОСОБА_8 , та встановивши, що вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що заява захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційне провадження - закриттю, постановивши ухвалу відповідно до ст. 403 ч. 2 КПК України, належним чином мотивувавши своє рішення. 
Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ст. 63 ч. 2,          ст. 129 ч. 3 п. 5 Конституції України та міжнародними актами, які є частиною національного законодавства щодо прав людини і основоположних свобод               (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ст. 14 ч. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ст. 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства. У рішеннях «Камасинський проти Австрії» від 23 листопада 1989 року та «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року ЄСПЛ зробив висновок про те, що «Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними... Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки».
Відповідно до ст. ст. 59, 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захист прав обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій здійснював професійний адвокат ОСОБА_8 , з яким 26 жовтня 2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги. При цьому ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і в межах судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, роз`яснювалися його права та вручалася пам`ятка про права і обов`язки. За період часу з 26 жовтня 2022 року по 06 квітня 2023 року ОСОБА_6 жодного разу не повідомляв та не заявляв про те, що захисник ОСОБА_8 неналежним чином здійснює його захист, не провів із ним конфіденційну бесіду або не погодив із ним позицію захисту, як він про це вказує у своїй касаційній скарзі.
Пунктом 3 частини 3 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату. 
Реалізація права на відмову від захисника та відповідна процедура визначена статтею 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
Проте, за матеріалами кримінального провадження не вбачається даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 повідомляв суд про своє бажання змінити захисника ОСОБА_8 на іншого як самостійно, так і шляхом заміни йому захисника на безоплатного в порядку ст. 49 КПК України. 
За таких обставин, доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що адвокат ОСОБА_8 неналежним чином здійснював його захист та діяв не в його інтересах, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду, а тому відсутні підстави вважати, що право ОСОБА_6 на захист було порушено.   
Ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження відповідає вимогам ст. ст. 370, 418 КПК України. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.     
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги не знаходить.
Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3