РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 562/2373/22
Провадження № 22-ц/4815/1035/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Ковальчук Н. М.,
судді: Боймиструк С. В., Шимківа С. С., 
секретар судового засідання - Пиляй І. С.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ухвалене 04 липня 2023 року в м. Здолбунів у складі судді Кушніра О. Г. повним текстом,

в с т а н о в и в : 

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення для нього додаткового строку тривалістю два місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що своєчасно не подав нотаріусу відповідну заяву за правом представлення як внук, який спадкує ту частку спадщини, яка б належала за законом його матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини, оскільки спадкодавець з ним не спілкувався, проживав і помер в КЗ «Здолбунівський геріатричний пансіонат», а про смерть дідуся його не повідомили.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликався на незаконність та необгрунтованість оскаржуваного рішення, що полягає у порушенні норм процесуального та матеріального права. Покликається у апеляції на те, що суд не з`ясував усіх обставин справи і у зв`язку з цим зробив помилковий висновок про відсутність поважних причин пропуску строку подання заяви нотаріусу. Суд взяв до уваги пояснення відповідачки про те, що ОСОБА_4 вона помістила у КЗ «Здолбунівський геріатричний пансіонат» через відмову доньки ОСОБА_5 доглядати за своїм батьком, і хоча дочці було відомо його місцезнаходження вона та її син ОСОБА_1 з ним тривалий час не спілкувалися та не допомагали йому. Такі пояснення відповідачки не підтверджені жодними доказами. Суд не взяв до уваги того, що відповідачка подала нотаріусу неправдиві дані про наявність спадкоємців першої черги. Зазначає, що йому ніхто не повідомив про смерть дідуся і цим самим створили перешкоди у подачі заяви про прийняття спадщини. З наведених підстав просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1   підлягає до задоволення.

Судом встановлено: ОСОБА_4 з 20 листопада 2016 року до дня смерті проживав в Комунальному закладі «Здолбунівський геріатричний пансіонат» і знаходився на повному державному утриманні.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.07.2021 року серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне останньому майно, зокрема, на земельну частку (пай).

Дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 не має.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були 

19 жовтня 2021 року до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась сестра останнього ОСОБА_2 . У своїй заяві вказала нотаріусу, що спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 не має. 3 лютого 2022 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з права на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького, розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, позивач посилався на те, що не звернувся до нотаріуса вчасно за прийняттям спадщини, оскільки з дідом не спілкувався. Відповідачка навмисно створювала йому перешкоди у прийнятті ним спадщини, про смерть діда відповідачка його не повідомила, а при прийнятті спадщини подала нотаріусу неправдиві дані про відсутність інших спадкоємців.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

На думку апеляційного суду, місцевий суд не дав належну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, та дійшов помилкового висновку висновку про відсутність у нього об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини.

Судом достовірно встановлено, що позивач рано залишився без батьківського піклування, не проживав з спадкодавцем і не спілкувався з ним, а тому міг не знати про відкриття спадщини.

Також із заяви ОСОБА_2 , яку вона подала нотаріусу, видно, що остання умисно подала нотаріусу недостовірну інформацію про наявність спадкоємця – онука, який після смерті своєї матері спадкував би майно діда у першій черзі за представленням. 

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

ОСОБА_2 мала можливість повідомити позивача про смерть дідуся, однак цього не зробила. Приватний нотаріус Семенюк Ж. П. не мала змогу за допомогою Єдиного демографічного реєстру встановити місце проживання спадкоємця за законом(позивача), оскільки її про це не повідомили, а відповідачка про відкриття спадщини повідомила позивач вже після спливу строку на її прийняття та отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідачка ОСОБА_2 в суді, заперечуючи позов, пояснювала, що ОСОБА_4 був поміщений у Комунальний заклад «Здолбунівський геріатричний пансіонат» через відмову його доньки ОСОБА_5 доглядати за своїм батьком, і хоча останній було відомо його місцезнаходження, вона та її син ОСОБА_1 тривалий час з ним не спілкувалися та не допомагали йому. Однак, такі пояснення не підтверджені жодними доказами, як не підтвердженого того, що відповідачка провідувала спадкодавця чи піклувалась ним. 

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження  № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про відкриття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Відповідно до ст. 141 ЦПК України,  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . 

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2023 року задовольнити. 
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2023 року скасувати. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити .

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня вступу цього судового рішення у законну силу для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за правом представлення після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених витрат по сплаті  судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 1485(одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                Ковальчук Н.М.

Судді:                                                                        Боймиструк С. В. 

               Шимків С. С.