Справа № 462/5477/22                                Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/1124/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри 
розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                               в с т а н о в и в: 

13.10.2022 року представник ТзОВ «Фінансова компанія "Фінтранст Україна"» - адвокат Крюкова М. В. звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15450 грн та понесені судові витрати. 
Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.02.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 3698153 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року. Сума наданого відповідачу кредиту становила 5 000 грн строком на 20 днів, з процентною ставкою 1,90 % в день, відповідно до Графіку платежів датою повернення кредиту було 11.03.2021 року та згідно умов, визначених Кредитним договором строк кредиту може бути продовжено. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало повністю та надало йому кредит в сумі 5 000 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача, натомість відповідач у строк до 11.03.2021 року взяті на себе зобовязання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоди про пролонгацію строку дії Кредитного договору, у звязку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів календарних днів поспіль. Відповідач надалі сплати заборгованості за кредитним договором не здійснював.  13 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Українські фінансові операції», як фактором, було укладено договір факторингу №13/09/2021, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Надалі, 11.07.2022 року, між ТОВ «Українські фінансові операції» та позивачем у справі, як фактором, було укладено Договір факторингу № 1, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, тобто новим кредитором стало ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення, а позивач про відступленням права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повідомив позичальника шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу відповідачки, зазначену при укладенні кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає 5 000,00 грн -тіло кредиту та 10 450,00 - нараховані на заборгованість проценти, разом 15 450,00 грн. Просив позов задоволити.
Оскаржуваним рішенням позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» заборгованість за кредитним договором № 3698153 від 19.02.2021 року у розмірі 15 450 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 8 000 (вісім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з грубим порушенням норм процесуального права та невірного застосування норм матеріального права. Звертає увагу, що судом першої інстанції було позбавлено ОСОБА_1 права на захист, на подання відзиву чи інших заперечень з приводу нарахування йому заборгованості за кредитним договором, що є предметом позову, оскільки судом не було надіслано жодних документів по даній справі.
Скаржник вважає, що судом не враховано, що за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити визначену позивачем суму заборгованості неможливо. Вказує, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Тому апелянт вказує, що йому невідомо чи містять матеріали справи відомості, що дозволили б суду перевірити видачу та повернення кредитних коштів, правильність нарахування процентів позивачем, пені тощо, а отже зробити висновок що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення ОСОБА_1 кредитного договору.
Крім того скаржник вважає, що при постановленні рішення судом не враховано, що розрахунок заборгованості не містить формули, на підставі якої позивач дійшов до висновку про наявність у апелянта заявленої до стягнення суми заборгованості. На необхідність надання такого виду розрахунку вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі №408/8040/12 та у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №263/5853/13-ц.
Також апелянт звертає увагу на те, що в рішенні суду вказано, що ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило боржника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором шляхом направлення на його електронну адресу.
Однак, скаржник покликається на норми ст. 1082 ЦК України та зазначає, що в матеріалах справи відсутня письмова вимога, а електронне повідомлення не є належним доказом та не може братися до уваги судом.
Скаржник вказує, що відсутні підстав вважати, що при укладенні договору кредитор дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Крім того, апелянт не погоджується з сумою витрат, стягнутих судом на професійну правничу допомогу. Зауважує, що розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом затраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову.
       Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.        
       Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
       Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
       Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Встановлено, що 19.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Кредитний договір № 3698153.
       Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 5 000,00 грн строком на 20 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 «Пролонгація строку кредиту» цього договору.
Відповідно до п. 1.2. договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені договором.
       Відповідно до умов договору сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: знижену процентну ставку - 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту та стандартну процентну ставку - 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту; у межах нового строку, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація.
       Згідно п.1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 5 950,00 грн за зниженою ставкою та 6 900 грн за стандартною ставкою.
       Також судом встановлено, що 19.02.2021 року відповідачем було підписано електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту.
       З розрахунку заборгованості за договором № 3698153 від 19.02.2021 року вбачається, що загальна заборгованість відповідача станом на 12.09.2021 року становить 15 450,00 грн.
       За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
       Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
       У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
       Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу № 13/09/2021, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за зобов`язаннями, строк виконання за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержанная яких належить клієнту за договором факторингу, в т.ч. за договором № 3698153 від 19.02.2021, боржником за яким є відповідач .
       11.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 1, за яким Клієнт відсутпив Факторові право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрах Боржників (Портфель заборгованості), в т.ч. за договором № 3698153 від 19.02.2021, боржником за яким є відповідач.
       Згідно акта приймання-передачі Реєстру Боржників (Портфелю Заборгованості) від 15.08.2022 року до Договору факторингу № 1 від 11.07.2022 року до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором № 3698153 від 19.02.2021, боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості - 15 450,00 грн.
       Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
       Як вбачається із наявного в матеріалах справи повідомлення про відступлення прав грошової вимоги 18.08.2022 року відповідача рекомендованим листом повідомлено про відступлення права грошової вимоги первісним кредитором ТОВ «Українські фінансові операції» новому - ТОВ ФК «Фінтраст Україна».
       Задовольняючи позовні вимоги ТОВ ФК «Фінтраст Україна», районний суд виходив з того, що підписавши 19.02.2021 року договір про надання споживчого кредиту, відповідач  ОСОБА_1 , відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Оскільки умови кредитного договору від 19.02.2021 року № 3698153, укладеного між ТзОВ «Авентус України» та ОСОБА_3 , останнім не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу № 1 від 11.07.2022 року перейшло до позивача ТзОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», а відтак такий вправі пред`являти позов про стягнення заборгованості за договором в повному обсязі, оскільки така є обгрунтованою.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.
       Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, оскільки відповідач уклав з ТзОВ «Авентус України» електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, особливості укладення та виконання такого договору врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».
       Разом з тим, розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача колегія суддів вважає дещо завищеним та таким, що не відповідає обсягу наданої адвокатом правової допомоги. 
       Як вбачається з матеріалів справи, така розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи. 
       Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М. В. та Звіту про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви  ОСОБА_1 , складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1  та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта вартістю 8 000 грн. Відповідно до платіжного доручення № 229 від 07.10.2022 року позивачем 07.10.2022 року сплачено на рахунок адвоката Крюкової М. В. 8 000 грн.
       Стягуючи правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, районний суд виходив з того, що такий обґрунтовано належними доказами, а стороною відповідача заперечень щодо розрахунку розміру судових витрат не подано.
       Однак, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
       З наведених мотивів, рішення суду в частині розміру витрат на правову допомогу слід змінити, зменшивши такий до 4000 грн.
       В решті рішення суду слід залишити без змін.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в: 
  
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року в частині розміру витрат на правову допомогу змінити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 4 000 (вісім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий:                 Н.П. Крайник 

Судді                 Я.А. Левик

               М.М. Шандра