ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6509/23                                                   Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бабич А.М.,                                                                                                                                                Суддя-доповідач Кобаль М.І.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року                                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області   на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) в якому просила:
- визнання протиправними дій та такими, що суперечать ст.58 Конституції України, щодо проведення індексації її пенсії згідно з ч.2   ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на 01.03.2023, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесено зміни в частині перерахування з 01.10.2017 пенсії та не визначено його зворотну дію в часі;
- зобов`язання відповідача у місячний термін провести перерахунок та індексацію пенсії позивачки, станом на 01.03.2023, із застосуванням величини одного року страхового стажу в розмірі 1,35% і виплатити різницю.
- стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року значений позов задоволено частково. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми  процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , починаючи з 24.04.2017 року перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, що призначена згідно із   статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,   в редакції, чинній до 1 жовтня 2017 року, та обчислену з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якого сплачено страхові внески та яка відповідно до цього   Закону   враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення призначенням пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
З листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 20.04.2023 року №4408-3221/М-02/8-2300/23 вбачається, що ОСОБА_1 зверталася із заявою, через веб-портал Пенсійного фонду України, щодо підвищення розміру пенсії з 01.03.2023. Зазначеним листом відповідач повідомив, що відповідно до статті 28 Закону за кожний повний рік стажу у жінок понад 30 років розмір пенсії збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої згідно із статтею 27 Закону, але не більше, ніж на 1% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. 
Станом на лютий 2023 року пенсію позивачки обчислено з урахуванням страхового стажу 42 роки 5 місяців (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % - 0,57263) та заробітної плати з 01.07.1095 до 30.04.2017 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,91638).   
Починаючи з 01.03.2023 пенсію позивачки перераховано, відповідно до частини 2 статті 42 Закону та Постанови № 168, з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, загальний розмір пенсії становить 7173,39 грн, зокрема (а.с.8):
- 6019,33 грн - розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням стажу позивачки та заробітку згідно зі статтями 27, 28 Закону (3764,40 грн (середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки) х 1,17 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2019 середньої заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення з 01.05.2020 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2021 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,14 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2022 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,197 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенси) х 1,91638 х   0,42417 (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%);
- 251,16 грн - доплата за стаж понад 30 років згідно зі ст.28 вказаного вище Закону (2093,00 грн (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 12.2022) х 12%);
- 902,90грн   підвищення за більш пізній вихід на пенсію за віком згідно з ч.3 ст.29 Закону (6019,33грн х 15%). Доплату пенсії за березень та квітень 2023 року в сумі 147,90грн буде виплачено у найближчий виплатний період.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обґрунтовані підстави зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок та індексацію пенсії   позивачки, станом на 01.03.2023, із застосуванням величини одного року страхового стажу в розмірі 1,35% і виплатити різницю. Водночас відсутні підстави зобов`язувати здійснити дії у місячний термін, оскільки такого строку не передбачено законом.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України   права і свободи людини і громадянина, закріплені цією   Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 64 Конституції України   встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з абз.1   ст.1   Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 2 Закону №1788-XII   передбачено, що за цим   Законом призначаються: 
а) трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.
Частиною першою ст. 9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту -   Закон №1058-ІV) визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком.
Предметом даного спору є підвищення розміру пенсії позивачки, починаючи з 01.03.2023 року, та із застосуванням величини одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Відповідно до ч.2   ст.42   Закону №1058-IV   для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі   постанова КМУ №168)   установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій,   згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, відповідно до частини другої статті 42 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124, питання проведення індексації пенсій у 2019 році   (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663),   проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення),   у розмірі 1,197.
Пунктом 2 постанови КМУ №168   установлено, що   з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2   постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118   «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»   (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968)   військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом   (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно,   підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї   постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї   постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що починаючи з 01.03.2023 року, пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивачки   із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, та розмір пенсії зі вказаної дати з урахуванням розміру підвищення пенсій, відповідно до пункту 2   постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118   «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»   підвищується на такий коефіцієнт збільшення, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 вказаної вище постанови.
Щодо застосування відповідачем під час перерахунку пенсії позивачки величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, замість 1,35 %, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до   ст. 1 Закону №1058-IV   пенсія   - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом   пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього   Закону   для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Частиною 1 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що   страховий стаж   - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.1   ст.25 Закону №1058-IV в редакції Закону України   від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка діяла з 01 січня 2008 року, передбачено, що   за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.
Згідно з ч.1   статті 25 Закону №1058-IV   в редакції, чинній з 01.10.2017, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс= (См*Вс)/100%*12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього   Закону   величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).
За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Відповідно до ч.ч. 4-3   Прикінцевих положень Закону №1058-IV   пенсії, призначені відповідно до цього   Закону   до набрання чинності   Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року, перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017   року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
У контексті наведеного суд апеляційної інстанції зазначає, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.
Так, станом на момент виходу ОСОБА_1 на пенсію - 24.04.2017 року, за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнювала 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08% (ст.25 Закону №1058-IV).
У   Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99   (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той   закон   або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої   статті 58 Конституції України   про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Отже, нормами   Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування, починаючи з 01 жовтня 2017 року, пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дію в часі.
Вказані обставини неодноразово були підставою перегляду спірних відносин між позивачкою та відповідачем, тільки містили різні спірні періоди.
Під час розгляду даної справи, колегією суддів апеляційної інстанції досліджено рішення судів, які мають преюдиційний характер під час розгляду даної справи, зокрема, у справах за позовом ОСОБА_1 до пенсійного органу, з подібних правовідносин, а саме: № 711/4343/19, 580/4948/21 та 580/5840/22. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що право позивачки на застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % встановлено судовими рішеннями, а тому наявні законні підстави зобов`язати відповідача провести перерахунок та індексацію пенсії    ОСОБА_1 , станом на 01.03.2023, із застосуванням величини одного року страхового стажу в розмірі 1,35% і виплатити різницю. 
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною першої      статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема   людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями      та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1      ст. 6 КАС України).
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у      ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Як зазначено в п. 4.1      Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004      суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих      Конституцією      та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали      Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод      1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1      ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень      детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1      ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1      ст. 260 КАС України      питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5      ст. 328 КАС України      не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області    -   залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року -   залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                               М.І. Кобаль

Судді:                                                                                                     Н.П. Бужак

                                                                                                              Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 29.11.2023 року