ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року                                                                                      Справа № 903/948/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - не з`явився

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/948/22

за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськзелентрест" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 13.06.2023, повний текст складено 16.06.2023, у справі № 903/948/22 (суддя Гарбар О.І.)

за заявою Комунального підприємства "Міськзелентрест" про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами у справі №903/948/22

за позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард"
про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі №903/948/22 відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Міськзелентрест" про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами у справі №903/948/22 за позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про визнання правочинів недійсними. Залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 903/948/22.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 13.06.2023 у справі №903/948/22 Комунальне підприємство "Міськзелентрест" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі №903/948/22 та ухвалити нову, якою задоволити заяву Комунального підприємства "Міськзелентрест" про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами у справі №903/948/22; рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 903/948/22 скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськзелентрест" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі №903/948/22 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
02.08.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду Вих.№903/948/22/5112/23 від 04.08.2023 відповідач повідомлявся про те, що у зв`язку з відпусткою головуючої судді Розізнаної І.В. з 07.08.2023 по 01.09.2023 включно та відпусткою суддів членів-колегії Грязнова В.В. та Василишина А.Р. заява про ухвалення додаткового рішення буде розглянута після виходу колегії суддів із відпустки.
01.09.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду з Верховного Суду надійшла ухвала від 28.08.2023 у даній справі про витребування матеріалів справи №903/948/22 для перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 та ухвали Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі № 903/948/22.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 зупинено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/948/22 до завершення перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 та ухвали Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі №903/948/22 та повернення усіх матеріалів справи Північно-західному апеляційному господарському суду.
07.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що постановою Верховного Суду від 27.09.2023 касаційну скаргу "Міськзелентрест" залишено без задоволення, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 13.06.2023 у справі №903/948/22 - без змін.
17.11.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/948/22.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 поновлено провадження у справі №903/948/22; розгляд заяви відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат призначено на "05" грудня 2023 р. об 14:15 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.
Запропоновано позивачу у строк до 04.12.2023 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові заперечення з приводу поданої заяви про розподіл судових витрат, та докази надсилання копії таких заперечень відповідачу.
Копію ухвали направлено учасникам справи на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи.
В судове засідання 05.12.2023 учасники справи не з`явились. Судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи.
Явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної  інстанції у справі №903/534/21, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріалами справи стверджено, що відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу повідомив суд апеляційної інстанції, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ТОВ "Вест Кард" планує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 10 000, 00 грн. (а.с. 138-140, т. 2).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" в межах встановленого ст. 129 ГПК України строку подало до суду апеляційної інстанції заяву про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правову допомогу) у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000, 00 грн. та відповідні докази (а.с. 141-147, т. 2).
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Нормою ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача. У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.
Факт надання відповідачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст.129 ГПК України, доказами:
- копією договору про надання правничої допомоги від 10.05.2022;
- копією додаткової угоди від 12.07.2023;
- копією акта приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.07.2023;
- копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів №2136512235 від 18.07.2023;
- ордером серія АС №1065349 від 13.07.23.
Договір про надання правової допомоги від 10.05.2022 укладено між Адвокатським об`єднанням "Золоті Ворота" та ТОВ "Вест Кард" за умовами якого виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Зміст, умови, вартість послуг та строки виконання покладених клієнтом на виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до даного договору. Факт надання виконавцем правової допомоги (послуг) клієнту оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (п.1.1-1.3 договору).
Пунктом 2 додаткової угоди від 12.07.2023 сторони визначили, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) у фіксованому розмір 10 000, 00 грн..
18.07.2023 між сторонами підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з яким виконавцем були виконані, а клієнтом прийняті послуги з надання правничої (правової) допомоги в процесі розгляду Північно-західним апеляційним господарським судом справи № 903/948/22. Вартість виконання виконавцем робіт становить 10 000, 00 грн.
Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів №2136512235 від 18.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" перерахувало Адвокатському об`єднанню "Золоті ворота" 10 000, 00 грн. за надання правничої допомоги згідно договору від 10.05.2022 (Північно-західний апеляційний господарський суд, справа №903/948/22).
Як передбачено частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу "договори повинні виконуватися" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд не наділений повноваженням, а відповідно – не вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, а лише виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/619/18).
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без вказаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18).
Колегією суддів встановлено, що позивач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру витрат, понесених на правову допомогу відповідачем у суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів в межах даної справи, враховуючи обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); значення справи для відповідача, прийшла до висновку, що надані відповідачем докази є достатніми, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали суду першої інстації від 13.06.2023 у справі №903/948/22.
З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.ст. 126, 129 ГПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати підлягають стягненню з позивача у сумі 10 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти додаткову постанову у справі №903/948/22.
2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/948/22 задоволити.
3. Стягнути з Комунального підприємства "Міськзелентрест" (вулиця Хімічна, 3, місто Одеса, 65031, код ЄДРПОУ 31185820) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" (вулиця Єршова, 1, місто Луцьк, 43023, код ЄДРПОУ 43603592) 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.
4. Господарському суду Волинської області видати наказ.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
6. Справу №903/948/22 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.