ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 року          м.Дніпро         Справа №  912/45/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії 
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),
суддів: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"  на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та на додаткове рішення від 05.04.2023  (суддя Кабакова В.Г.) 

у справі № 912/45/23
за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", вул. Соборна, 19а, м. Кропивницький, 25009
до відповідача Фізичної особи - підприємця Владимирської Ганни Михайлівни, АДРЕСА_1 
про стягнення 52 371,30 грн

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до Фізичної особи - підприємця Владимирської Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості за  безоблікове водокористування та водовідведення  у розмірі 52 371,30 грн, з покладенням судових витрат.
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 у справі №912/45/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням від 05.04.2023 заяву Фізичної особи - підприємця Владимирської Ганни Михайлівни від 23.03.2023 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №912/45/23 задоволено частково. Стягнуто з Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" (вул. Соборна, 19а, м. Кропивницький, 25009, і.к. 03346822) на користь Фізичної особи - підприємця Владимирської Ганни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) 8500,00 грн витрат на правову допомогу.
Не погодившись з вказаним рішенням  та додатковим рішенням Обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград"  подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2023  у справі № 912/45/23, ухвалити нове, яким задовольнити позовні  вимоги. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду ґрунтується виключно на показаннях двох свідків сторони відповідача. Проте представниками позивача було здійснено обстеження водопровідних мереж ФОП Владимирська Г.М. та виявлено факт самовільного приєднання до системи централізованого водопостачання, а саме безоблікове  водокористування по трубопроводу діаметром 15 мм, що є порушенням п.2 розділу ІV Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та  водовідведення в населених пунктах України. За результатами обстеження  працівниками позивача було складено Акт №47, який відповідає правилами та фіксує порушення. Судом було допитано свідків, які перебувають  з відповідачем у близьких відносинах, що ставить під сумнів об`єктивність їх показів. Свідки опитані по даній справі можуть бути зацікавлені у вирішенні спору на користь відповідача. Крім того ст.87 ГПК України передбачено, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Факт порушення встановлюється саме на підставі акта обстеження №47. Відповідач ознайомилась з його змістом в приміщенні, де проводилось обстеження але відмовилась від підпису. Складений представниками позивача акт не був оскаржений, неправомірним чи незаконним не визнавався. Крім того апелянт заперечує щодо прийняття додаткового рішення, оскільки  правова допомога надавалась відповідачу  на підставі договору від 20.02.2023, тобто після подання відзиву  на позовну заяву та проведення підготовчого засідання. Відповідно заявлені витрати за усну консультацію, підготовку і подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовка  клопотання про виклик свідків надані поза межами договору та не підлягають стягненню з позивача. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"  на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2023  у справі №912/45/23  у порядку письмового провадження, без повідомлення  (виклику) учасників справи.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів позивача та зазначає, що з показань свідків вбачається, що в Акті №47 від 12.10.2022  відображена недостовірна інформація. При цьому відповідач звертає увагу, що свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві відомості. При з`ясуванні обставин справи та розгляду справи по суті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було реалізовано своє право поставити свої запитання свідкам з можливістю вкриття повідомлення свідкам завідомо  неправдивих відомостей. Свідками було підтверджено те, що  при складанні Акту №47 від 12.10.2022 працівники позивача діяли з порушенням приписів, передбачених Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Зокрема свідками було підтверджено факт відсутності  інженера Жбанчика О.С. під час обстеження приміщення. Також свідки підтвердили, що у водопровідних мережах  в будівлі відповідача в період обстеження вода була відсутня. Крім того свідками було пояснено, що вказані в акті перевірки свідки, які начебто були присутні при обстеженні їм невідомі і їх не було при обстеженні. Щодо витрат відповідача на правничу допомогу, то при укладенні договору було допущено описку в році такого договору, а саме: замість 2023 було зазначено 2022. Додатковою угодою від 08.02.2023 сторони виправили допущену описку. Отже всі витрати, які було понесено відповідачем підтверджуються  наданими в матеріали справи доказами. Окрім того ФОП Владимировська Г.М. зазначає, що в суді апеляційної інстанції нею понесено витрати у розмірі 3  330,0 грн., про що надає договір №30/05 від 30.05.2023, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 01.06.2023, копію рахунку №15 від 01.06.2023 на вказану суму. 
Апелянтом подано відповідь на відзив  на апеляційну скаргу, згідно якого зазначає, що відповідач не спростовує можливої наявної зацікавленості  свідків у вирішенні спору на користь відповідача. Щодо неможливості встановлення  місця самовільного підключення, апелянт зазначає,  як вже зазначалося позивачем в суді першої інстанції, виявити місце самовільного підключення не виявилося можливим, у зв`язку зі створенням перешкод зі сторони відповідача, після встановлення, що вода в кранах подається під тиском при перекритому вентелі на вводі холодної води. Окрім того апелянт вказує, що правилами №190 передбачено, що у разі незгоди з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення споживач  може оскаржити їх в установленому законом порядку. Споживачем не було оскаржено дії виконавця у будь-який спосіб, що свідчить про його згоду з діями споживача та правомірність складання акту №47 про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного  користування.  Відповідач отримала  примірник акту обстеження та виставлений рахунок засобами поштового зв`язку, жодної незгоди з його змістом  не заявляла. З запереченнями щодо складання акту відповідач звернулася лише під час судового розгляду даної справи. 
Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.04.2013 між Обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград" (виконавець) та ФОП Владимирською Ганною Михайлівною (споживач) було укладено договір №5/336 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення.
Додатковою угодою  №1 від 01.10.2020 до договору були внесені зміни з метою приведення його у відповідність до норм чинного законодавства.
В преамбулі договору зазначено, що сторони, керуючись Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України", "Правилами  користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", "Правилами приймання стічних вод до централізованих систем водовідведення", "Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем  централізованого водовідведення", місцевими правилами приймання стічних вод, уклали цей договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення про таке:
1.1. Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення в об`ємах визначених лімітом відпуску води та приймання стоків (додаток № 1 до договору), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах визначених цим договором.
1.3. Точками відпуску води та приймання стоків є межі балансової належності мереж, на яких відбувається перехід прав власності.
Згідно п. 3.3 Договору споживач зобов`язується у т.ч.:
- оплачувати послуги та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором; 
- забезпечити безперешкодний доступ представникам виконавця, за пред`явленням службового посвідчення, до приладів обліку, обстеження мереж водопроводу та каналізації, а також до контрольних каналізаційних колодязів для відбору проб стічних вод  на відповідність допустимим концентраціям забруднюючих речовин у стічних водах. Доступ надається в будь-який час доби і не пізніше 30 хвилин з часу прибуття представників виконавця;
- забезпечити збереження пломб, встановлених виконавцем на водомірних вузлах та запірній арматурі, цілісність засобів обліку води, належний санітарний стан приміщень, водомірних вузлів та не допускати штучного впливу  на роботу приладів обліку;
- обладнати всі водопровідні вводи засобами обліку, що перебуватимуть на балансі  й обслуговуванні споживача.
Згідно  п.7.2 Договору місце встановлення приладів обліку визначається відповідно  до технічних умов виданих виконавцем. 
Зняття показань приладів обліку здійснюється виконавцем щомісячно з відповідною відміткою  у журналі  обліку та підписом відповідальної особи (п.7.3 Договору). 
Пунктом 7.14 Договору передбачено, що у разі  самовільного приєднання додаткових об`єктів споживача або субспоживачів до мереж водопроводу перед приладами, через які надаються послуги, розрахунок обсягів спожитої води проводиться  за пропускною здатністю  труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом  протягом 24 годин за добу з моменту такого водокористування. Якщо термін початку самовільного водокористування виявити неможливо, розрахунковий період  становить один місяць. 
У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг споживач зобов`язаний у 5-ти денний термін  з дня отримання рахунку, направити до виконавця уповноваженого представника з відповідними обгрунтовуючими документами для врегулювання розрахунків. у випадку невиконання цієї умови, рахунки виконавця вважаються прийнятими до оплати (п.7.16. Договору).
Згідно п.7.17 Договору право контрольного зняття показників, цілісності та роботоздатності засобів обліку, герметичності засувки на обвідній лінії, цілісності пломб та деталей  опломбування залишається за представниками виконавця, при пред`явленні службового посвідчення, у присутності споживача. 
Відповідно до п.8.2. Договору за даним договором розрахунковим визначається період між контрольними заняттями  показників приладів обліку.
Споживач самостійно протягом п`яти операційних днів після дати отримання рахунку здійснює остаточний розрахунок за спожиті послуги шляхом оплати різниці між вартістю обсягу послуг, фактично спожитих протягом розрахункового періоду, та сумою коштів, оплачених у відповідності до абзаців 1 або 2 п. 8.2 цього договору.
Пунктом 11.5. Договору передбачено, що у разі виявлення однією із сторін цього договору порушень його умов, які виражені в:  неналежній якості та об`ємах наданих послуг, факті стороннього втручання в роботу приладів обліку; пошкодження цілісності приладів обліку; пошкодження деталей пломбування (пломби, дроту) або зриву пломб на них,  а також в місцях з`єднань та на запірній арматурі обвідної лінії; пошкодження манометрів до водолічильника; самовільного приєднання додаткових об`єктів до мереж водопроводу перед приладами обліку, через які надаються послуги  на місці виявленого порушення оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої  стали причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.
Сторона яка виявила порушення умов договору, зобов`язана попередити іншу сторону про необхідність складання та підписання акта.
В разі відмови будь-якої із сторін від підписання акту, в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі  акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше двох представників сторони договору, що склала акт.
12.10.2022 представниками Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград»  було проведено обстеження умов водокористування ФОП Владимирською Г.М. за адресою м.  Кропивницький, вул. В.Чміленка, 57. 
Під час обстеження було виявлено факт  самовільного приєднання  споживачем послуг до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, про що складено Акт №47. 
Згідно вказаного Акту  було встановлено, що самовільне приєднання/самовільне користування системами  централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення виявлено на трубопроводі  діаметром 15 мм. На момент обстеження при перекриванні вентеля  через вузол обліку  води встановленого  в кафе  та на першому поверсі приміщення вода відсутня.  На другому поверсі, а саме три душові кабінки, три рукомийника та  два туалети знаходились під  водопровідним тиском. Водопостачання в цих точках безоблікове. Лічильник КВ15 №636705  водопостачання на другому поверсі не обліковує, що є порушенням  п.2 розділу ІV Правил 190. 
Вказаний акт підписано двома представниками  ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та двома свідками. Споживач  був присутній під час проведення перевірки, від підпису   та отримання другого  примірника акту №47 відмовилася. 
Розрахунок заборгованості відповідача за безоблікове водокористування в розмірі 52 371,30 грн. здійснено згідно Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008, з урахуванням чотирьох трубопроводів Д/у=15 за період з 16.09.2022 по 12.10.2022. 
Позивачем на підставі здійсненого розрахунку  було виставлено споживачу рахунок від 24.10.2022 на оплату  за самовільне приєднання водовідведення та водокористування на загальну суму 52  371,30 грн.  
Акт №47 та розрахунок заборгованості було надіслано на адресу відповідача засобами поштового зв`язку. 
Несплата відповідачем заявленої до стягнення суми і стала причиною виникнення спору. 
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2  статті 11 Цивільного кодексу України  (ЦК України), є договір.
Відповідно до  статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до  статті 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів  ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно зі статтями 19, 20 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення"  послуги з центрального водопостачання та водовідведення надаються на договірній основі.
Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначаються, у тому числі, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зі змінами та доповненнями (далі Правила), затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. №936/15627.
Вказані Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.
Згідно вказаних Правил самовільне користування - користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення за відсутності договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення із виконавцем комунальної послуги, а також у випадку порушення споживачами умов укладеного між сторонами договору;
Згідно п.1  розділу IV Правил не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).
Згідно п.2 розділу IV Правил самовільним приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення вважається, зокрема,  самостійне приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення.
Факт самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення згідно з пунктами 1, 2 цього розділу фіксується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення за участю споживача, який самовільно приєднався до цих систем, про що складається акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування.
Якщо споживач відмовляється підписати акт, він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних; при цьому в акті робиться відповідний запис про таку відмову.
У разі незгоди споживача з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення споживач може оскаржити їх в установленому законом порядку.
У разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води.
Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб. (пункти 4, 5, 6 розділу IV Правил).
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки представниками позивача було виявлено факт самовільного приєднання  споживачем послуг до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, про що складено Акт №47 від 12.10.2022. 
Рішенням господарського суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки з урахуванням показань свідків, суд визнав, що акт складено з порушенням п. 4 Розділу IV Правил 190, тому  він не є належним доказом.
Разом з тим колегія не погоджується з висновком господарського суду та зазначає, що згідно з частинами першою, третьою  статті 74 ГПК  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).
Згідно зі  статтею 87 ГПК  показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Верховний Суд у постанові від 14.07.2021 у справі №921/260/19 зробив висновок, що учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, який оцінює ці докази у сукупності з іншими відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частина перша статті 89 ГПК України встановлює, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Таким чином, заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86  ГПК  України (висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №911/1382/18).
Отже показання свідків оцінюються судом в сукупності з іншими доказами поданими у справі.
Проте з матеріалів справи вбачається, що будь-яких інших доказів на спростовування викладених в акті обставин, окрім показань свідків відповідачем не надано. 
Як вже було зазначено розділом IV Правил №190  передбачено право споживача, у разі незгоди з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, оскаржити такі дії в установленому законом порядку.
Доказів оскарження складеного позивачем акту, відповідачем  в матеріали справи не надано. 
Окрім того колегія суддів звертає увагу, що в п.11.5 Договору сторони погодили що у разі виявлення однією із сторін Договору порушень його умов, які виражені в: неналежній якості та об`ємах надання послуг, факті стороннього втручання в роботу приладів обліку, пошкодження цілісності  приладів обліку, пошкодження деталей  пломбування (пломби, дроту) або зриву пломб на них, а також в місцях з`єднань  та на запірній арматурі обвідної лінії, пошкодження манометрів до водолічильника, самовільного приєднання додаткових об`єктів до мереж водопроводу перед приладами обліку, через які надаються  послуги на місці виявленого порушення оформлюється двосторонній акт порушень.  Акт складається в присутності обох сторін в двох примірниках.  Сторона, дії або бездіяльність якої стали причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. 
Відповідач не скористався своїм правом на внесення заперечень до акту та не зазначив обставин, на які посилається заперечуючи проти доводів позовної заяви. 
При цьому відповідач намагається довести обставини щодо порушення порядку складення акту, недобросовісного виконання представниками позивача своїх службових обов`язків, проте не надає будь-яких доказів на спростування факту самовільного приєднання  до мереж та безоблікового використання води. 
Отже відповідачем не спростовано викладених в акті обставин, відповідно не спростовано обов`язку оплатити вартість заборгованості за безоблікове водокористування та водовідведення.
Колегією перевірено розрахунок суми вартості води за період самовільного приєднання, та встановлено, що розрахунок здійснено у відповідності до Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, а  саме - за діаметром труби 15 мм, розмір якої зафіксовано в акті, та при швидкості руху води в ній 0,7 м/с за період з 16.09.2022 по 12.10.2022.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до  статті 526 Цивільного кодексу України  та  статті 193 Господарського кодексу України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" споживачі питної води зобов`язані, зокрема: раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об`єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води.
Сторони при виконанні договорів повинні діяти добросовісно і справедливо по відношенню до іншої сторони договору, повинні фактично виконувати умови договору, та не ухилятись від виконання обов`язків.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до    статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі    статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до  статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.    Суд надає оцінку як зібраним у справі  доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.  
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).
З урахуванням фактичних обставин справи, підтверджених відповідними доказами, з огляду на норми законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, у зв`язку з чим, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 у справі №912/45/23 належить скасувати, як таке, що прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, в результаті неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, прийнявши нове рішення про задоволення позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що  апеляційну скаргу задоволено, згідно ст. 129 ГПК України суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином судовий збір в розмірі 2  684,0 грн за подання позову та 4  026,0 грн. за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Статтею 129 Господарського процесуального кодексу встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"  дійшов висновку про її задоволення, скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно витрати відповідача на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на останнього. 
З урахуванням того, що додаткове рішення оскаржується як невід`ємна частина рішення суду першої інстанції, колегія вбачає підстави для скасування додаткового рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2023  у справі №912/45/23. 
Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"  на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та на додаткове рішення від 05.04.2023  у справі №912/45/23 задовольнити.
Рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2023 та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2023  у справі №912/45/23 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи -підприємця Владимирської Ганни Михайлівни (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" (код  ЄДРПОУ 03346822; 25009, м.Кропивницький, вул.Соборна, 19а) 52  371,30 грн. заборгованості за безоблікове водокористування та водовідведення, 2  684,0 грн судового збору за подання позову та 4  026,0 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.
Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Кіровоградської області. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                 В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                            А.Є.Чередко

Суддя                                                                                                    Л.А.Коваль