ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 листопада 2023 року           справа №200/2703/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Д`яконової Кристини Ігорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2703/23 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії в частині відмови в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”;
- зобов`язати обчислити вислугу років для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, з урахуванням постанови КМУ “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей” № 393 від 17.07.1992 - із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 – один місяць за три місяці служби;
- зобов`язати оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 – один місяць за три місяці служби.
В обгрунтування позову зазначила, що 17.06.2022 її звільнено з Національної поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням).
В наказі про звільнення зазначено, що вислуга позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) – 07 років 05 місяців 06 днів, вислуга років у пільговому обчисленні – 26 років 11 місяців 08 днів.
Позивач є учасником бойових дій, її участь в антитерористичній операції складає 4 роки 0 місяців 23 дні.
Звернулася до відповідача з заявою про підготовку та направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років, однак відповідач відмовив, посилаючись, що позивач на день звільнення не має необхідних 25 календарних років вислуги.
Такі дії відповідача є протиправними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.
Є помилковими висновки суду першої інстанції, що виникнення права у позивача на пенсію за вислугу років пов`язано з датою її звільнення зі служби, оскільки право на пенсію за вислугу років позивач отримала в період її безпосередньої участі в АТО.
Зміни в постанові № 393, які мали місце 19.02.2022 не можуть позбавляти права позивача на пенсію за вислугу років, передбаченого Законом № 2262.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ МВС України, а з 07.11.2015 по 17.06.2022 в Національній поліції.
Наказом відповідача від 17.06.2022 № 268 о/с позивача звільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням).
В наказі про звільнення зазначено, що вислуга позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 дні, а у пільговому обчисленні – 26 років 11 місяців 08 днів (з урахуванням змін, внесених наказом від 13.12.2022 року № 603 о/с).
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 21.12.2018 є учасником бойових дій.
Загальний календарний стаж участі позивача в антитерористичній операції складає 4 роки 0 місяців 23 дні.
Вважаючи, що участь в АТО підлягає зарахуванню до вислуги років у пільговому обчисленні: один місяць служби за три місяці, і що позивач має право на пенсію відповідно до постанови № 393, ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про підготовку та направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 03.05.2023 року відповідач надав відповідь, що позивач на день звільнення не має необхідних 25 календарних років вислуги, тому відсутні підстави для оформлення та направлення документів до пенсійного органу.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що на час звільнення позивача з Національної поліції, редакція Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку участі в АТО на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, як передбачала попередня редакція Порядку № 393.

Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б-д», «ж» статті 1-2 цього Закону(крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. (…)
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).
Відповідно до абзацу 1 пункту першого Порядку № 393 в редакції, чинній на час звільнення позивача (17.06.2022), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
На підставі пункту 2-1 Порядку № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Згідно підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Як свідчать матеріали справи, на дату звільнення позивача 17.06.2022 її вислуга років в календарному обчисленні становила 19 років 06 місяців 02 дні, що відповідно до ст.12 Закону України № 2262 є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років.
Таким чином, на час звільнення позивача з органів Національної поліції України 17 червня 2022 року редакція пп. «а» п.3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку участі в АТО на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пп. «а» п. 3 Порядку № 393.
Отже, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
При цьому Порядок № 393 (п.2-1) передбачає обчислення календарної вислуги років за пунктами 1 і 2 цієї постанови, тобто без пільгового врахування періоду участі в АТО.
Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періоду участі в АТО в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В абзацах 1-2 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення нормативно-правових актів, які діяли на час звільнення позивача зі служби в Національній поліції України, тобто станом на 17.06.2022.
Правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 14.04.2021 в зразковій справі № 480/4241/18 до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки ця справа була розглянута до внесення змін до Порядку № 393 від 16.02.2022.
Оскільки позивач на час звільнення зі служби 17 червня 2022 року не мала календарної вислуги років для призначення пенсії (25 календарних років і більше), час участі позивача в АТО з 07.04.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 не підлягає врахуванню до вислуги року в пільговому обчисленні, як передбачає чинна на час звільнення позивача редакція п. 2-1 Порядку № 393, тому Головне управління Національної поліції в Донецькій області правомірно відмовило позивачу в оформленні та поданні документів до Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону № 2262.
Є неприйнятними доводи апелянта, що право на пенсію за вислугу років позивач набула в період її участі в АТО, оскільки на останню дату участі в АТО (30.04.2018) позивач не мала необхідної вислуги 23 календарних роки та 6 місяців і більше (п. «а» ст.12 Закону № 2262), навіть з кратним обчисленням періоду її участі в АТО один місяць служби за три.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Д`яконової Кристини Ігорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2703/23 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2703/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 листопада 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                            А.В. Гайдар

                                                                                          Е.Г. Казначев