УХВАЛА
 
16 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 308/1559/22
провадження № 61-8785св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач)
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Заклад дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Закладу дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Кондора Р. Ю., Джуги С. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Закладу дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі - ЗДО № 29 «Дивосвіт») про визнання незаконним і скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ЗДО № 29 «Дивосвіт» від 05 листопада 2021 року № 83-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». Стягнуто із ЗДО № 29 «Дивосвіт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період відсторонення від роботи за період з 08 листопада 2021 року до 09 березня 2022 року у розмірі 51 911,16 грн без утримання податків з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
 
08 червня 2023 року ЗДО № 29 «Дивосвіт» засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року, просить зазначене судове рішення скасувати, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року залишити в силі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2023 року у складі колегії суддів: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., клопотання Закладу дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року задоволено частково, зупинено виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку, за виключенням стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2023 року справу № 308/1559/22 (провадження № 61-8785св23) призначено судді-доповідачеві Русинчуку М. М.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., справу призначено до судового розгляду.
 
Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
В ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2022 року суд першої інстанції визнав справу № 308/1559/22 малозначною, зазначивши, що: «відповідно до положень частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому згідно з вимогами статті 274 ЦПК України справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за правилами статте 279 ЦПК України» (а. с. 18-19).
 
Ухвала Верховного Суду від 29 червня 2023 року не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року зупинено виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку, за виключенням стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць. Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, то виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у зупиненій частині належить поновити.
 
Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 260, 436 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження у справі № 308/1559/22 за позовом ОСОБА_1 до Закладу дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання незаконним і скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Поновити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у зупиненій частині.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук