Справа № 303/318/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:                                                        головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача),                                 суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,                                                з участю секретаря Савинець В.Ю.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 квітня 2023 року (у складі судді Монича В.О.) за скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення, дії і бездіяльність державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни, -
ВСТАНОВИВ:
       АТ «Універсал Банк» (надалі – Банк) звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії і бездіяльність державного виконавця у січні 2022 р. 
       Просив визнати незаконною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 р. по виконавчому провадженню № 49054821, винесену державним виконавцем Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець М.В. із виконання виконавчого листа № 303/7666/14 від 11.02.2015 р., виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 06.03.2015 р., про примусове стягнення на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості з ОСОБА_2 .
       На обґрунтування скарги вказав, що в провадженні Мукачівського РВ ДВС Закарпатської області Південно–Західного управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № 49054821 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 363 006,41 грн. Постановою державного виконавця Гаринець М.В. від 23.12.2021 р. виконавче провадження відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було закінчене у зв`язку з тим, що заборгованість сплачено у повному розмірі. Позивач уважає, що державний виконавець прийшов до помилкового висновку, що виконавче провадження підлягає закінченню, а рішення суду є виконаним, оскільки стягувач отримав грошовий еквівалент у гривні, зазначений у рішенні суду і визначений станом 06.04.2021 р.
       Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12 квітня 2023 р. скаргу задоволено: визнано незаконною і скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 р. по виконавчому провадженню № 49054821, винесену державним виконавцем Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець М.В. із виконання виконавчого листа № 303/7666/14-ц від 11.02.2015 р.
        ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а в задоволенні скарги Банку відмовити, постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 р. по виконавчому провадженню № 49054821, винесену державним виконавцем Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець М.В. із виконання виконавчого листа № 303/7666/14-ц від 11.02.2015 р. визнати законною. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановою державного виконавця від 06.04.2021 р. виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням грошового зобов`язання, оскільки ОСОБА_1 сплатив заборгованість по виконавчому провадженню № 40954821 від 19.10.2015 р. у сумі 370916,50 грн. Тобто, боржник виконав у повному обсязі всі поставлені на нього обов`язки згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Суд виходив із того, що виконання зобов`язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ та визначення у зв`язку з цим залишку заборгованості у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ, є помилковим.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали порушень норм процесуального права судом не допущено.
Так, із матеріалів справи вбачається, що Мукачівським міськрайонним судом 11.02.2015 р. видано виконавчий лист № 2/303/195/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму 24520,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 363006,41 грн. заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 р. № 1242-с, а також суму 3630,06 грн. у відшкодування судових витрат (а.с.12-15).
Постановою державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Кохан П.І. відкрито виконавче провадження № 49054821.
Постановою державного виконавця Мукачівського РВ ДВС Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Гаринець М.В. від 23.12.2021 р. виконавче провадження відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Із роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження. Так, відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютнообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.
Судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню із урахуванням особливостей, визначених ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16, зокрема, зроблено наступний висновок.
Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Як убачається із матеріалів виконавчого провадження, 31.03.2021 р. боржниками сплачено заборгованість по виконавчому провадженню № 49054821 від 06.03.2015 р. у сумі 370 916,50 грн.
Разом із тим, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.02.2015 р. у справі № 303/7666/14 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 1242-С від 19.10.2007 р. у розмірі 24520,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті на той час складало 363006,41 грн.
Унаслідок того, що ОСОБА_1 сплатив на виконання рішення суду суму заборгованості в гривневому еквіваленті, стягувач отримав 13 385,14 доларів США, тоді як заборгованість, яку боржники мають сплатити на користь Банку згідно з рішенням суду становить 24520,46 доларів США.
Відтак, державний виконавець був зобов`язаний під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями цієї статті, оскільки між стягувачем і боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом саме в іноземній валюті із зазначенням її еквіваленту в гривнях.
Отже, доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 квітня 2023 року залишити без змін.                                                                         3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 р.
Судді: