ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7897/23 Справа № 201/2094/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна, про скасування рішення державного реєстратора від 25 лютого 2020 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 листопада 2020 року (суддя першої інстанції Ткаченко Н.В.)

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого райнного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про скасування рішення державного реєстратора від 25.лютого 2020 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 листопада 2020 року, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської обл. від 25.02.2020р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -2042939212101) з одночасним припиненням речового права ОСОБА_3 , зареєстрованого у державному реєстрі речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно 25.02.2020 р., номер запису про право власності - 35721572 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером - 2042939212101. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 127 від 06.11.2020р., який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., з одночасним припиненням речового права ОСОБА_4 , зареєстрованого у державному реєстрі речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно 06.11.2020р., 11:02:05, номер запису про право власності 35721572 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2042939212101). Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про скасування рішення державного реєстратора від 25 лютого 2020 року., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 листопада 2020 року відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Обґрунтовує скаргу тим, що ОСОБА_3 не надсилав вимоги, не надав резвізити для сплати боргу та не звертався до виконавчої служби задля заміни кредитора, у ОСОБА_1 не було правової можливості сплатити борг. 
Вказує, що 03 лютого 2021 року стало відомо, що ОСОБА_5 у позасудовому порядку, 25 лютого 2020 року здійснив державну реєстрацію права власності іпотечного майна на себе, та після наданнявідповідачем у даній справі відзиву на позовну заяву, 21 листопада 2019 року начебто ОСОБА_1 було отримано вимогу про усунення порушення, що підтверджується рекомендованим повідомленням.
Звертає увагу суду, що з 07.02.2022 року по 26.10.2022 року експерт очікуав оригінал доказу для проведення почеркознавчої експертизи,у відповідача було 14 місяців для надання доказу отримання позивачем вимоги для проведення експертизи.
Наголошує на тому, що відповідач з часу направлення поштового відправлення 15.11.2019 року до часу укладання договору купівлі-продажу спірного майна 06.11.2020 року майже рік, не здійснював жодних дій щодо використання зареєстрованого за ним майна.
Факт отримання позивачем 21.11.2019 року вимоги відповідача не підтверджений належними доказами.
Суд першої інстанції не звернув увагу та не надав оцінки тому факту, що у накладній до спірного поштового відправлення зазначений номер мобільного телефону у графі одержувач, який не належить позивачу.
ОСОБА_2 просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Від ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що доводи скарга є безпідставними та необґрунтованими.
Вказує, що про намір сплатити борг, а ні позивач ні його адвокат жодного разу не заявляв під час слухання справи.
Також вказує що жодної розмови з представником ОСОБА_3 в суді, як зазначає ОСОБА_1 не було.
ОСОБА_4 просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник ОСОБА_3 и ОСОБА_4 – ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.09.2007р. між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (правонаступником якого є ПАТ “Райффайзен Банк Аваль”) та  ОСОБА_7  було укладено кредитний договір №014/137372/3182/74, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 179 401 грн.25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.09.2022р. (а.с. №39-43 т. №1).
З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 27.09.2007р. між позивачем та банком було укладено іпотечний договір №014/137372/3182/74/1, за умовами якого іпотекодавцем було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. №211-214 т. №1).
Відповідно до витягу №00010626803 від 14.06.2012р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, 26.11.2011р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_8 та після державної реєстрації прізвище “ ОСОБА_9 ” змінено на “ ОСОБА_10 ”. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.05.2012р. серія НОМЕР_1 , 16.03.2012р. шлюб було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу позивач залишив шлюбне прізвище “ ОСОБА_10 ” (а.с. №28, 28 зв.ст. т. №1).
18.12.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по справі №412/14645/2012 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_7 , третя особа - сектор громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено вимоги позивача та звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. (а.с. №18-19 т. №1). 
22.10.2019р. Дніпровським апеляційним судом винесена постанова по справі №412/14645/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012р., якою заочне рішення змінено, в частині зменшення розміру заборгованості за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р. в рахунок задоволення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. №20-25 т. №1) Постановою Верховного Суду від 15.03.2021р. касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012р. в незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22.10.2019р. було залишено без змін (а.с.№165-167 т. №1).
26.11.2018р. між АТ “Райффайзен Банк Аваль” та ПАТ “Оксі Банк” було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1397 (а.с. №168-169 т. №1).
Згідно п.п.1.1. 1.2 договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та позичальником - ОСОБА_7 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_7 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 . 
26.11.2018р. між ПАТ “Оксі Банк” та ТОВ “Фінансова компанія “Укрфінанс Груп” було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1398 (а.с. №170 т. №1).
Згідно п.п.1.1. 1.2, 1.3. договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та позичальником - ОСОБА_7 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_7 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 . 
26.11.2018р. між ТОВ “Фінансова компанія “Укрфінанс Груп” та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_11 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1399 (а.с. №171 т. №1).
Згідно п.п.1.1. 1.2, 1.3. договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги №26-11/18/5 від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та позичальником -  ОСОБА_7 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_7 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202329905 від 28.02.2020р. вбачається, що 25.02.2020р. Державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим А.В., здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 35721572, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51385403 від 28.02.2020р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. №247-248 т. №1). Реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_3 було проведено на підставі іпотечного договору №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., договорів про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. за реєстровим №№1397, 1398, 1399, посвідчених приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що не знайдено підстав для скасування рішення державного реєстратора  від 25.02.2020р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , яка була здійснена на підставі іпотечного договору №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., договорів про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. за реєстровим №№1397, 1398, 1399, посвідчених приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л.та те, що договір купівлі-продажу від 06.11.2020 року було укладено у відповідності до вимог законодавства.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
У частині першій ст.516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). 
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.
Положення ст.37 Закону України “Про іпотеку” (в редакції від 12.05.2006р., яка діяла на момент укладення іпотечного договору) визначали, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. 
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення іпотечного договору) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За приписами ч.1 ст.35 Закону України “Про іпотеку” у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 
Положення ст.36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) визначало, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п 5.5.1 іпотечного договору № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007 року сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі письмового застереження
Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. 
Пунктом 5.5.1 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 5.5.1 іпотечного договору передбачено, що у випадках невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно до ст.ст.36,37 Закону України “Про іпотеку” вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 15.11.2019 року на адресу позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_3 було направлено вимогу про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а саме у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги усунути порушення умов кредитного договору № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007 року та сплатити заборгованість перед ОСОБА_3 у розмірі 1 816 615,41 грн.
Також даною вимогою було повідомлено позивача, що у разі непогашення заборгованості буде стягнуто заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору.
Згідно рекомендованого повідомлення вказану вимогу позивач отримав 21.11.2019 року, що підтверджується підписом на повідомленні.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
Таким чином, у разі дотримання іпотекодержателем вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання невиконання вимог частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця про конкретний спосіб задоволення вимог іпотекодаржателя шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не має наслідком настання нікчемності такого правочину та не є підставою, за умови дотримання інших вимог закону щодо такого виду правочину, для визнання такого договору недійсним, однак може бути підставою для відшкодування іпотекодавцю завданих збитків.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).
Установивши, що 15.11.2019 року ОСОБА_3 на адресу позивача було скеровано повідомлення про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке ним отримано 21.11.2019 року, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке є належним та допустимим доказом у даній справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку проте, що відповідачем ОСОБА_12 було дотримано вимог Закону «Про іпотеку» та умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.09.2007 року щодо повідомлення іпотекодавця про звернути стягнення на предмет іпотеки, тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скаргу, що у накладній до спірного поштового відправлення зазначено номер телефону, який не належить позивачу суд оцінює критично, оскільки дану обставина ніякими доказами не підтвреджується.
Доводи скарги, стосовно ненадання відповідачем оригіналу рекомендованого повідомлення спростовуються матеріалми справи.
Вимога про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволенню також не підялгає, оскільки є похідною від основної вимоги.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін
Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Судді:                                                                                О. В. Халаджи
                                                                               
                                                                               О.Д. Канурна                                                                                                
Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2023 року.

Суддя-доподвіач                                                                 О. В. Халаджи