ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

31 жовтня 2023 року 
справа №420/7083/23
адміністративне провадження № К/990/33340/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р. Ф., 
cуддів - Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року (судді: Федусик А. Г., Бойко А. В., Шевчук О. А.),
у справі №420/7083/23
за позовом Фермерського господарства «ДЕВІР»
до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області
про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Фермерського господарства «ДЕВІР» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасувати Рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняте комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби в Одеській області 8223535/44470928 від 07 лютого 2023 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 22 січня 2023 року в ЄРПН, зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 22 січня 2023 року, подану Фермерським Господарством «ДЕВІР» з моменту її надходження до реєстру.

Одеський окружний адміністративний суд 07 червня 2023 року прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.

Копія рішення надіслана Державній податковій службі України, Головному управлінню ДПС в Одеській області доставлена до електронних кабінетів відповідачів 07 червня 2023 року 21:35, про що відповідальний працівник суду сформував довідки про доставку електронного листа (а. с. 124, 125).

На зазначене судове рішення представником Головного управління ДПС в Одеській області 27 липня 2023 року подано апеляційну скаргу. Одночасно відповідач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке обґрунтовано тим Головним управлінням ДПС в Одеській області була подана апеляційна скарга зареєстрована в П`ятому апеляційному адміністративному суді від 07 липня 2023 року (додається), під час підготовки якої внаслідок великого навантаження на працівників Головного управління ДПС в Одеській області та складного психо-фізіологічного стану через ведення агресивної війни проти держави Україна допущена технічка помилка, в результаті якої Головним управління ДПС в Одеській області здійснено оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року по справі № 420/4707/23 за позовом фермерського господарства «ДЕВІР» до Головного управління ДПС в Одеській області, ДПС України, тобто наповнення апеляційної скарги здійснено з урахуванням тексту рішення по справі № 420/4707/23 за позовом того ж фермерського господарства «ДЕВІР», замість необхідного тексту по справі № 420/7083/23 (обидва в провадженні Головного управління ДПС в Одеській області).

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 липня 2023 року в зв`язку з пропуском строку та клопотання щодо поновлення строку на оскарження - скарга була залишена без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Вказана ухвала надіслана відповідачу 28 липня 2023 року в електронний кабінет.

На виконання ухвали суду 14 серпня 2023 року відповідач надав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказує, що при поданні апеляційної скарги була допущена технічна помилка, в результаті якої наповнення апеляційної скарги було здійснено з урахуванням тексту рішення по справі №420/4707/23 з тими ж сторонами. Податковий орган також посилається на те, що допущення технічної помилки пов`язано з введенням воєнного стану в Україні та людським фактором, що спричинило пропуск строку на апеляційне провадження. 

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 вересня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року.

Не погодившись із ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить її скасувати й направити справу до цього суду для продовження розгляду справи.

Верховний Суд ухвалою від 12 жовтня 2023 року відкрив провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребував справу з суду першої інстанції.

19 жовтня 2023 року справа №420/7083/23 надійшла на адресу Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу податкового органу Товариство не надало.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.

Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі N 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів Верховного Суду відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

Верховний Суд в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, зважаючи на зміст норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги продемонстровані національними судами та ЄСПЛ підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, вважав, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції визнав неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, звернувши увагу податкового органу на те, що поважними причинами пропущення строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежили від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що неспроможність відповідача належним чином організувати роботу не є поважною причиною пропущення строку апеляційного оскарження. Наведені скаржником доводи не можуть бути свідченням того, що останній без зайвих зволікань скористався своїм правом на повторне подання апеляційної скарги, а також підтвердженням поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Вказані причини пропуску строку є суб`єктивними та дають підстави вважати їх необґрунтованими, а відтак неповажними для поновлення строку.

Посилання відповідача про введення військового стану судова колегія апеляційного суду відхилила, оскільки в підтвердження вказаних посилань відповідач не надав жодних належних та достатніх доказів, що унеможливлює надання правової оцінки вказаним доводам.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність поважних підстав для поновлення строку на апеляційне провадження. Доводи касаційної скарги відтворюють змість клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та фактично зводяться до не погодження відповідача з оцінкою, наданою судом апеляційної інстанції обставинам, що зумовили пропуск процесуального строку.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України», заява №23436/03).

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що оскаржуване відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року на момент подачі апеляційної скарги набрало законної сили, у зв`язку з чим скаржник мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ним процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

Відповідач не довів поважності причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, отже у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанцій - без змін.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року у справі №420/7083/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова           

Судді:                                                                                                     Л. І. Бившева

                                                                                                    В. В. Хохуляк