Справа № 464/4124/23                                Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О.А. 
Провадження № 22-ц/811/1906/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
       секретарка: Псярук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Беспальок О.А. від 28 червня 2023 року у справі за поданням заступника начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 червня 2023 року подання заступника начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами задоволено.
Визначено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .
Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 червня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити Заступнику начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) у задоволенні подання.
Зазначає, що оскаржувана ухвала безпосередньо зачіпає та порушує її право власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_2 , була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд належним чином не повідомив її про розгляд справи, яка безпосередньо стосується її прав та інтересів, чим позбавив її права подати свої заперечення проти подання та докази на їх підтвердження. Вказує на те, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив вимоги статей 371, 366 ЦК України, які передбачають, що вирішення спору про виділ частки у випадку наявності заперечень співвласників проти такого виділу відбувається шляхом вирішення справи у позовному провадженні. Зазначає, що заперечує проти проведення виділу зі спільного майна у спосіб, як це було проведено в оскаржуваній ухвалі, а саме визначення частки від квартири у рівних частках між співвласниками, оскільки вона несла витрати пов`язані з утриманням квартири протягом тривалого часу, а тому вона претендую на частку, яке повинна відбутися шляхом розгляду спору судом в порядку позовного провадження.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів подання, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.18,48 Закону України «Про виконавче провадження»,260, 370, 443 ЦПК України та  задовольняючи подання виходив з того, що на виконанні у Сихівському ВДВС у м. Львові перебуває зведене виконавче провадження №70213834, яке об`єднує наступні виконавчі провадження: з примусового виконання виконавчого листа №464/1736/21, виданого 27 квітня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 25005 грн. 28 коп. заборгованості, з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф-20055-13У виданої 01 грудня 2021 року ГУ ДПС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 8231 грн. 59 коп. заборгованості, з примусового виконання судового наказу №464/5768/21 виданого 06 травня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівенергозбут» 56 грн. 75 коп. заборгованосі, з примусового виконання виконавчого листа №464/327/22 виданого 28 липня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» 146888 грн. 88 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа № 464/324/22 виданого 13 лютого 2023 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «СенсБанк» 219546 грн. 13 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа №380/18360/22 виданого 22 березня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 15280 грн. 64 коп. заборгованості. 07 червня 2022 року, 01 липня 2022 року, 09 серпня 2022 року, 02 листопада 2022 року, 11 квітня 2023 року, 11 квітня 2023 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття згаданих виконавчих провадження. З матеріалів подання вбачається, що з часу відкриття вказаного виконавчого провадження боржником ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, не вчинено. Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що у боржника ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності наявне нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що що частки у квартирі АДРЕСА_1 , яка є у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не визначені, зважаючи на відсутність обставин, які б свідчили про необхідність відступу від рівності часток, а також те, що боржник не виконує рішення суду та в державного виконавця відсутня можливість вжити інших заходів, спрямованих на виконання рішення суду, з огляду на те, що заборгованість перевищує 20 розмірів мінімальних заробітних плат, суд дійшов висновку, що за боржником необхідно визначити 1/5 частку у праві спільної сумісної власності на вказану вище квартиру.
Колегія суддів вважає, що вцілому такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з процесуальних підстав.
У червні 2023 року заступниця начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. звернулася в суд з поданням про визначення частки майна боржниці ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування подання покликалася на те, що на виконанні у Сихівському ВДВС у м.Львові перебуває зведене виконавче провадження №70213834, яке об`єднує наступні виконавчі провадження: з примусового виконання виконавчого листа №464/1736/21, виданого 27 квітня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 25005 грн. 28 коп. заборгованості, з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф-20055-13У виданої 01 грудня 2021 року ГУ ДПС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 8231 грн. 59 коп. заборгованості, з примусового виконання судового наказу №464/5768/21 виданого 06 травня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівенергозбут» 56 грн. 75 коп. заборгованосі, з примусового виконання виконавчого листа №464/327/22 виданого 28 липня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» 146888 грн. 88 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа № 464/324/22 виданого 13 лютого 2023 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «СенсБанк» 219546 грн. 13 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа №380/18360/22 виданого 22 березня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 15280 грн. 64 коп. заборгованості. 07 червня 2022 року, 01 липня 2022 року, 09 серпня 2022 року, 02 листопада 2022 року, 11 квітня 2023 року, 11 квітня 2023 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття згаданих виконавчих провадження. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що в боржника ОСОБА_2 відсутні кошти для повернення стягувачам. Також встановлено, що боржник є одним зі співвласників квартири АДРЕСА_1 . Частки співвласників вищевказаної квартири не визначені, що унеможливлює подальшу реалізацію майна боржника з метою виконання рішення суду. Враховуючи наведене, просила визначити частку боржника ОСОБА_2 у вказаній квартирі.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Сихівському ВДВС у м. Львові перебуває зведене виконавче провадження №70213834, яке об`єднує наступні виконавчі провадження: з примусового виконання виконавчого листа №464/1736/21, виданого 27 квітня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 25005 грн. 28 коп. заборгованості, з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф-20055-13У виданої 01 грудня 2021 року ГУ ДПС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 8231 грн. 59 коп. заборгованості, з примусового виконання судового наказу №464/5768/21 виданого 06 травня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівенергозбут» 56 грн. 75 коп. заборгованосі, з примусового виконання виконавчого листа №464/327/22 виданого 28 липня 2022 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» 146888 грн. 88 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа № 464/324/22 виданого 13 лютого 2023 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «СенсБанк» 219546 грн. 13 коп. заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа №380/18360/22 виданого 22 березня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 15280 грн. 64 коп. заборгованості. 07 червня 2022 року, 01 липня 2022 року, 09 серпня 2022 року, 02 листопада 2022 року, 11 квітня 2023 року, 11 квітня 2023 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття згаданих виконавчих провадження.
З матеріалів подання вбачається, що з часу відкриття вказаного виконавчого провадження боржницею ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, не вчинено.
Перевіркою майнового стану боржниці встановлено, що у неї на праві спільної сумісної власності наявне нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .
Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:
1) верховенства права;
2) обов`язковості виконання рішень;
3) законності;
4) диспозитивності;
5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;
6) гласності та відкритості виконавчого провадження;
7) розумності строків виконавчого провадження;
8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;
9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.
Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, з метою гарантування права особи на доступ до суду як такий.
Також, частиною 6 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно зі ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що за боржником необхідно визначити 1/5 частку у праві спільної сумісної власності на вказану вище квартиру, зважаючи на те, що частки у квартирі АДРЕСА_1 , яка є у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не визначені, зважаючи на відсутність обставин, які б свідчили про необхідність відступу від рівності часток, а також те, що боржниця не виконує рішення суду та в державного виконавця відсутня можливість вжити інших заходів, спрямованих на виконання рішення суду, з огляду на те, що заборгованість перевищує 20 розмірів мінімальних заробітних плат.
Доводи апелянтки про те, що вона претендує на більшу частку у квартирі, оскільки вона несла витрати пов`язані з утриманням квартири протягом тривалого часу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки витрати пов`язані з утриманням квартири не впливають на розподіл часток та апелянткою не надано жодних доказів понесення таких витрат.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на ст. 366 та ст. 371 ЦК України, то такі у даному випадку не застосовуються, оскільки стосуються виділу частки з майна, у даному ж випадку подання державного виконавця стосується визначення частки майна, а не виділу в натурі.
Однак, що стосується доводів апелянтки про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного її повідомлення, то з вказаного приводу слід вказати таке.
Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про місце, дату і час судового засідання.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Згідно ч. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. […] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20 червня 2023 року залучено до розгляду справи як заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), однак у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_7 про розгляд подання заступниці начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про визначення частки майна боржниці ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами.
Відповідно слід вважати, що апелянтка не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції. 
       Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено вимоги закону щодо належного повідомлення заінтересованої особи про час та місце судового розгляду, відтак наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки справу в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_7 , яка належним чином не повідомлена про дату, час і місце розгляду справи й обґрунтовувала свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити частково.
Ухвалу ж Сихівського районного суду м. Львова від 28 червня 2023 рокуслід скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання заступниці начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про визначення частки майна боржниці ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами задовольнити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 червня 2023 року– скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання заступниці начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про визначення частки майна боржниці ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами – задовольнити.
Визначити, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/5 частка квартири АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 07 листопада 2023 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Н.П. Крайник 

                                М.М. Шандра