Номер провадження: 22-ц/813/7547/23 
Справа № 521/14177/22
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2023 року                                                                 м. Одеса
       Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       головуючого - Лозко Ю.П.,
       суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
       розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
       апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року 
       у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо — транспортної пригоди
встановив:
       26 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив стягнути зі ОСОБА_1 на його користь вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 24 червня 2021 року в розмірі 229913 грн. 
       Позов обґрунтовано тим, що 24 червня 2021 року в м. Одеса на перехресті вул. Семінарська/вул. Середньофонтанська сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача та транспортного засобу «Cherry Tigo» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням відповідача. 
       Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року у справі №521/69/22 відповідач ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Це рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося.
       Згідно із висновком судового експерта №7099 від 26 грудня 2021 року про визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля Volkswagen Golf» з номерним знаком НОМЕР_1 вартість матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого автомобіля становить 146098 грн., вартість відновлювального ремонту складає 256521 грн.
       Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування збитків - 229913 грн., вартість експертного дослідження – 2500 грн., судовий збір – 2300 грн.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року заяву 
відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року, постановити нове рішення яким закрити справу у зв`язку з недоведеністю його вини.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що постановою 
Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року у справі №521/69/22 не встановлено його винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, тому 
скаржник вважає, що у такому випадку, позивач ОСОБА_2 мав або ж оскаржувати 
вказану вище постанову в апеляційному порядку, або ж встановлювати його провину 
безпосередньо в суді під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства, однак у своєму позові позивач лише порушував питання про стягнення матеріальної шкоди, 
водночас не порушуючи питання про встановлення винуватості відповідача у скоєнні ДТП.
Суд першої інстанції вказаним обставинам правової оцінки не надав, не звернув увагу, що вина відповідача у скоєнні ДТП не доведена.
При цьому скаржник зазначає, що він був позбавлений можливості безпосередньо прийняти участь у розгляді цієї справи, і під час вирішення судом справи міг би звернути увагу на цю обставину, та звернутися до суду із клопотанням про призначення відповідної криміналістичної експертизи з метою встановлення особи, винуватої у скоєнні ДТП.
Окрім того, судом першої інстанції не було досліджено роль автомобіля «Tesla Model S», який начебто рухався по головній смузі дороги. За схемою ДТП та поясненнями, які скаржник намагався надати правоохоронцям, убачалося, що він пересвідчившись в безпечності свого маневру почав виконувати поворот ліворуч, ніяк не міг розраховувати на те, що водій автомобіля «Tesla Model S» рухався із значним перевищенням швидкості, не зміг справитися із керуванням та здійснив зіткнення із його автомобілем, тоді як він уже закінчував виконання маневру та знаходився на головній смузі дороги. Вказана обставина могла б бути досліджена за допомогою відповідних фахівців (експертів), однак він був позбавлений можливості для її призначення.
Як на окрему підставу для скасування оскаржуваного рішення суду скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема, що справу розглянуто без його участі.
На вказану апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 в інтересах якого діє представник-адвокат Сафронюк П.В. подав відзив у якому просить апеляційну скаргу відповідача 
 ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Свою позицію аргументує тим, що справа про адміністративне правопорушення була закрита у зв`язку зі сплином строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, при цьому у мотивувальній частині постанови судом серед іншого зазначено про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №686/4557/18, сторона позивача зазначає, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. 
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову 229913 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (248100,00 грн).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване заочне рішення суду відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2021 року відповідач на нерегульованому перехресті вулиць Середньофонтанська – Семінарська, керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», державний номер НОМЕР_3 при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю марки «Tesla Model S» державний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення.
Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року у справі №521/69/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення особи до адміністративної відповідальності (т.1 а.с. 35).
Як убачається з мотивувальної частини постанови Малиновського районного суду 
м. Одеси від 12 січня 2022 року у справі №521/69/22, судом встановлено, що: «24 червня 2021 року об 16 годинні 21 хвилин в м. Одеса на нерегульованому перехресті вулиць Середньофонтанська – Семінарська водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», державний номер НОМЕР_3 , на перехресті при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю марки «Tesla Model S», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Після чого, від зіткнення автомобіль марки «Tesla Model S», державний номер НОМЕР_4 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка стояла на тротуарі, та автомобіль «Chery Tiggo», державний номер НОМЕР_2 від зіткнення з автомобілем «Tesla Model S», допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf Variant», державний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Середньофонтанська в бік Привокзальної площі».
Також судом встановлено, «що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасника дорожньо-транспортної пригоди, висновками експерта та іншими матеріалами адміністративної справи».
Разом із тим, як убачається зі змісту постанови, суд взявши до уваги, що строк встановлений ст. 38 КУпАП на час розгляду справи закінчився, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Volkswagen» моделі Golf Variant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить 
ОСОБА_2 (а.с. 33).
Згідно висновку експерта №7099, складеного 26 грудня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen» Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 24 червня 2021 року становить 256521,08 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen» Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 24 червня 2021 року становить 146098,48 грн (а.с.4-9). Вартість проведення вказаної експертизи становить 2500 грн. про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №77 від 24 грудня 2021 року (а.с. 32).
Відповідно до акту виконаних робіт з ремонту автомобіля Volkswagen» Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 загальна вартість відновлювальних робіт склала 
229913 грн. (а.с. 36).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, також суд врахував, що розмір матеріальної шкоди заявлений позивачем до стягнення відповідачем не спростований. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі №465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка стростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що "не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо".
Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).
Ураховуючи наведене вище, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги та відхиляє твердження відповідача щодо недоведеності його вини у скоєнні ДТП, яка сталася 24 червня 2021 року, з підстав закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. 
Окрім того, як убачається з мотивувальної частини постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року, судом встановлено наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.16.1 ПДР за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Вказане судове рішення набрало законної сили.
За таких обставин слід дійти висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП за участю транспортних відповідача та позивача ОСОБА_2 встановлена судом у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, та це судове рішення, в частині встановлення вини ОСОБА_1 має преюдиційний характер, а тому, з огляду на приписи ч.4 ст. 82 ЦПК України, має враховуватися при вирішення спору, що є предметом судового розгляду. 
Вказаним вище обставинам суд першої інстанції надав належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а тому підстав для скасування оскаржуваного заочного рішення суду, як про те просить відповідач, апеляційний суд не вбачає.
Щодо посилань скаржника про порушення судом норм процесуального права, які на його думку, обумовлені ухваленням у справі заочного рішення, розгляду справи за його відсутності, колегія суддів звертає увагу на таке.
Згідно із ч.6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Суд на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, надіслав відповідний запит до Відділу довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з метою перевірки інформації щодо місця проживання відповідача та отримав інформацію відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований з 08 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація надана станом на 21 жовтня 2022 року (а.с. 92).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено строк розгляду справи шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі з урахуванням поданих учасниками справи клопотань (а.с. 43-44).
04 листопада 2022 року копія вказаної вище ухвали суду, а також копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачеві рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак ця поштова кореспонденція була повернута на адресу суду без вручення адресу із зазначенням причини не вручення «адреса відмовився» (а.с. 45,48).
Згідно із приписами п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Отже кореспонденція, яка надсилалася судом на адресу відповідача вважається врученою.
Як убачається з матеріалів справи сторони в судове засідання 23 грудня 2022 року не з`явилися (а.с. 49), відповідач відзив на позовну заяву не подавав, у позовній заяви позивач просив суд розглядати справу без його участі.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Колегія суддів враховує сукупність визначених статтею 280 ЦПК України критеріїв для проведення заочного розгляду справи та вважає, що аргументи апеляційної скарги відповідача з посиланням на розгляд справи за його відсутності не заслуговують на увагу, та не свідчать про порушення його права, як сторони щодо участі у розгляді справи.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується відповідач.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано. 
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова