Ухвала
04 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 461/4001/22
провадження № 61-8175св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                  Пророка В. В., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 травня 2023 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 04 липня 2022 року № 133/к; поновити на роботі на посаді інженера з об`єктивного контролю відділу нагляду за станом зовнішньої реклами КП «Адміністративно-технічне управління»; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 21 травня 2012 року працював на посаді інженера з об`єктивного контролю відділу нагляду за станом зовнішньої реклами Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (далі - КП «Адміністративно-технічне управління»).
02 травня 2022 року позивач отримав попередження про звільнення у зв`язку із скороченням штату та пропозицію про переведення на одну із чотирьох вакантних посад інженера об`єктивного контролю відділу оперативного реагування, на що він погодився та подав заяву. Однак, крім нього, про переведення на вакантні посади подали заяви інші працівники, посади яких також підлягали скороченню. Вважає, що мав переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками. Рівень кваліфікації працівників повинен був визначатися шляхом проведення іспиту їх фактичного рівня знань та практичних навичок чого відповідачем зроблено не було. Вважає неправильним визначення рівня продуктивності праці претендентів на вакантні посади, виходячи з розміру нарахованої їм премії.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Галицький районний суд м. Львова рішенням від 20 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
Львівський апеляційний суд постановою від 06 березня 2023 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2022 року скасував, позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував наказ в. о. директора КП «Адміністративно-технічне управління» Шелемея В. В. від 04 липня 2022 року № 133/к про звільнення ОСОБА_1 . Поновив ОСОБА_1 на посаді інженера з об`єктивного контролю відділу нагляду за станом зовнішньої реклами КП «Адміністративно-технічне управління». Стягнув з КП «Адміністративно-технічне управління» на користь                    ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 липня 2022 року по 06 березня 2023 року в розмірі 141 669,50 грн.
Верховний Суд ухвалою від 10 травня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП «Адміністративно-технічне управління» на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 23 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки та арифметичної помилки задовольнив частково.
Виправив арифметичні помилки та описки в постанові Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року.
Абзаци 9, 10 на сторінці 6 постанови виклав у такій редакції:
«Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Довідки № 2410-02-1920 від 22.09.2022 року, виданої КП «АТУ» середньоденний заробіток позивача                                 ОСОБА_1 складає 833,35 грн (а. с. 109) травень 2022 року - 10 081,95 грн 11 робочих днів, червень 2022 року - 17 418,73 грн 22 робочих дні (27 500,68 : 33 = 833,35).
Період вимушеного прогулу з 05.07.2022 року по 06.03.2023 року становить 174 робочих дні, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становить                                           145 002,90 грн (833,35 х 174=145 002,90 грн).
Абзац 7 резолютивної частини постанови виклав у такій редакції:
«Стягнути з КП «Адміністративно-технічне управління» (код ЄДРПОУ 13804591) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.07.2022 року по 06.03.2023 року в розмірі 145 002,90 грн (із зазначеної суми підлягають стягненню податки та інші обов`язкові платежі)».
Постановляючи ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з того, що ним допущено арифметичну помилку в результаті підрахунку днів вимушеного прогулу, оскільки                       з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, а відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки», внаслідок чого визначено неправильну кількість днів вимушеного прогулу. 
Врахувавши викладене апеляційний суд вважав, що кількість днів вимушеного прогулу становить 174, а не 170, тому вважав, що в цій частині заява підлягає задоволенню. Вказував також, що неправильний підрахунок кількості днів вимушеного прогулу призвів до неправильного нарахування середнього заробітку, а тому в цій частині заява теж підлягає до задоволення, однак частково.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважав, що слід виправити описки у мотивувальній частині постанови з ініціативи суду, зокрема в абзацах 9, 10 на сторінці 6 постанови, оскільки було здійснено посилання на іншу довідку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 травня 2023 року в якій просить:
- оскаржене судове рішення скасувати;
- ухвалити у справі нове рішення, яким заяву про виправлення арифметичної помилки та описки задовольнити в повному обсязі шляхом виправлення описки в мотивувальній частині щодо кількості робочих днів в період вимушеного прогулу                    (74 дні замість 70 днів) виправити в мотивувальній частині арифметичну помилку в розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, де помилковий розрахунок змінити на правильний - 1 004,48 грн * 174 дні = 174 779,52 грн, виправити описку в резолютивній частині постанови щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу (замість неправильного - 141 669,50 грн зазначити правильний - 174 779,52 грн); 
- або направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про виправлення арифметичних помилок та описок, оскільки суд апеляційної інстанції фактично не виправив арифметичні помилки та описки, а змінив свою постанову, адже за наслідком  виправлення арифметичної помилки сума, яка підлягала стягненню на користь позивача змінилась з 141 669,50 грн на 145 002,90 грн. 
Апеляційний суд виключив з мотивувальної частини своєї постанови посилання на один з доказів - довідку від 20 жовтня 2022 року № 2410-02-2133, натомість включив посилання на інший - довідку від 22 вересня 2022 року № 2410-02-1920, тобто змінив свою постанову в частині посилання на докази та їх оцінку.
Аргументом касаційної скарги також є те, що апеляційний суд неправильно застосував приписи Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У поданому у липні 2023 року до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу представник КП «Адміністративно-технічне управління» - в.о. директора Шелемей В. просив у задоволенні касаційної скарги відмовити.
Представник відповідача вважає, що суд апеляційної інстанції у оскарженій ухвалі здійснив правильний розрахунок кількості днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 , а тому підстави для її скасування відсутні.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 07 червня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував справу з суду першої інстанції.
27 червня 2023 року справа № 461/4001/22 надійшла до суду касаційної інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 07 вересня 2023 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду 
від 03 травня 2023 року з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2022 року визнано цю справу малозначною.
Крім того колегія суддів зауважує, що Верховний Суд 10 травня 2023 року у цій справі постановив ухвалу, якою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП «Адміністративно-технічне управління» на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року відмовив. Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що відповідач подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі.
Підстави вважати, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних, відсутні. Крім того, заявник не мотивує наявність підстав для розгляду касаційної скарги вказаною обставиною.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року в справі 
№ 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.
Наведене узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) рішення від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomezdela Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) рішення від 19 грудня 1997 року), згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
У Х В А Л И В :
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 А. І. Грушицький 
Судді                                                                                                             С. О. Карпенко 
                                                                                                                        І. В. Литвиненко
                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                        В. В. Пророк